Projektas

LIETUVOS RESPUBLIKOS

FINANSŲ INSTITUCIJŲ
ĮSTATYMAS

2001 m. d. Nr.
Vilnius

PIRMASIS SKIRSNIS
BENDROSIOS NUOSTATOS

1 straipsnis. Įstatymo paskirtis

1. Šis įstatymas nustato, kokios paslaugos yra laikomos finansinėmis paslaugomis, reikalavimus įmonių ir įstaigų, kurios verčiasi finansinių paslaugų teikimu, steigėjams, dalyviams bei vadovams, jų teises ir pareigas, finansų institucijų steigimo, veiklos, jos pabaigos ir pertvarkymo sąlygas, tvarką bei ypatumus, taip pat finansų institucijų, teikiančių licencines finansines paslaugas, veiklos licencijų suteikimo, jų veiklos priežiūros sąlygas, tvarką bei ypatumus.

2. Šis įstatymas taikomas visoms finansų institucijoms - Lietuvos Respublikos juridiniams asmenims ir užsienio valstybių finansų institucijų padaliniams, veikiantiems Lietuvos Respublikoje ir besiverčiantiems finansinių paslaugų, nustatytų šio įstatymo 3 straipsnyje, teikimu Lietuvos Respublikoje, jeigu galiojančios tarptautinės sutartys nenustato ko kita.

3. Šis įstatymas netaikomas:

1) Lietuvos Respublikos valstybės valdžios bei valdymo institucijoms ir savivaldybės institucijoms, teikiančioms finansines paslaugas, nustatytas Lietuvos Respublikos įstatymuose;

2) pašto paslaugų teikėjams, teikiantiems vietines ir tarptautines pašto perlaidų paslaugas;

3) Lietuvos bankui, teikiančiam finansines paslaugas Lietuvos Respublikos įstatymų nustatyta tvarka.

2 straipsnis. Pagrindinės šio įstatymo sąvokos

1. Artimos giminystės ar svainystės ryšiais susiję asmenys – asmuo ir jo sutuoktinis, jų vaikai (įvaikiai), tėvai (įtėviai), seneliai, vaikaičiai, taip pat šio asmens ir jo sutuoktinio broliai, seserys ir šių brolių bei seserų sutuoktiniai.

2. Asmuo – fizinis arba juridinis asmuo.

3. Balansinis finansinis turtas – grynieji pinigai kasoje, pinigai sąskaitose bankuose ir kitose kredito įstaigose, be finansų institucijos sutikimo neatšaukiamos reikalavimo teisės į finansų institucijai mokėtinas pinigų sumas arba grąžintiną kitokį turtą pagal paskolų sutartis, įsigytus skolos vertybinius popierius, kitus finansų institucijos kliento įsipareigojimus mokėti, grąžinti arba perleisti turtą, nuosavybės vertybiniai popieriai arba kitokios teisės.

4. Bendrieji atidėjiniai (atidėjimai) - tam tikros sukauptos piniginės lėšos, sudaromos ir skirtos galimiems finansų institucijos veiklos nuostoliams sumažinti (padengti).

5. Finansinė garantija – finansų institucijos neatšaukiamas įsipareigojimas išmokėti tam tikrą garantijos sutartyje nurodytą sumą, jeigu bus įvykdytos visos garantijos sutartyje nurodytos sąlygos.

6. Finansinė išperkamoji nuoma (lizingas) – tai veikla, kurios metu nuomotojas (t.y. lizingo davėjas) nuomininko (t.y. lizingo gavėjo) pavedimu įsigyja nuosavybėn nekilnojamą ar kilnojamą turtą ar teises į nematerialų turtą, tam, kad išnuomotų šį turtą tam tikram laikotarpiui nuomininkui ir pagal įstatymus ar sudarytą sutartį:

1) šį turtą apskaito nuomininkas;

2) nuomotojas neatsako prieš nuomininką už prievolių pagal nuomos objekto pirkimo-pardavimo sutartį tinkamą vykdymą ir nuomininkas prisiima nuomos objekto atsitiktinio žuvimo ar sugedimo riziką;

3) nuomininkas turi teisę į pajamas, kurias duoda išsinuomotas turtas;

4) nuomininkas prisiima tiesiogines pagal nuomos sutartį perduoto turto remonto, aptarnavimo ir amortizacijos išlaidas;

5) nuomininkas turi teisę pasibaigus sutartimi aptartam terminui paimti nuosavybėn išsinuomotą turtą ar perleisti šią teisę kitam asmeniui, apmokėjęs visą nuomos kainą ir nuomos palūkanas bei sutartimi aptartą likutinę vertę.

7. Finansų įmonė - Lietuvos Respublikos įmonė arba užsienio valstybės įmonės padalinys, veikiantis Lietuvos Respublikoje Lietuvos Respublikos įstatymų dėl finansinių paslaugų teikimo ir finansų institucijų veiklos, nustatyta tvarka ir besiverčiantis vienos arba daugiau šio įstatymo 3 straipsnio 1 dalies 2-11 punktuose nurodytų finansinių paslaugų teikimu.

8. Finansų institucijos turtas – finansų institucijos balansinėje ataskaitoje parodytas kilnojamasis ir nekilnojamasis turtas taip pat intelektinis ir finansinis turtas.

9. Finansų institucijos klientas – asmuo, kuriam finansų institucija teikia finansines paslaugas.

10. Finansinis laidavimas – finansų institucijos išleistas neatšaukiamas įsipareigojimas išmokėti tam tikrą laidavimo sutartyje nurodytą sumą, jeigu asmuo, už kurį finansų institucija laidavo, nevykdo savo įsipareigojimų.

11. Finansinis tarpininkavimas (agento veikla) – veikla vienos arba kelių finansų institucijų vardu ir naudai priimant indėlius ir kitas grąžintinas lėšas, teikiant pinigines paskolas, priimant įmokas už kitų ūkio subjektų suteiktas paslaugas ir teikiant kitas finansines paslaugas.

12. Finansinis turtas – finansų institucijos balansinio finansinio turto ir nebalansinių pretenzijų verčių suma.

13. Grynoji vertė:

1) buhalterinė investicijos vertė, sumažinta amortizacijos arba nusidėvėjimo verte ir/arba šios investicijos rizikai amortizuoti sudarytais specialiaisiais atidėjiniais (atidėjimais).

2) finansinės institucijos balansinio turto ir/arba nebalansinių pretenzijų vertė nusistovėjusia rinkos kaina, jeigu šis balansinis finansinis turtas ir/arba nebalansinės pretenzijos turi rinką, arba (jeigu finansinis turtas ir/arba nebalansinės pretenzijos neturi rinkos vertės) buhalterinė vertė, sumažinta šiam turtui sudarytais specialiaisiais atidėjiniais (atidėjimais).

14. Indėlis – teigiamas pinigų likutis sąskaitoje, kuri atidaryta indėlininkui kredito įstaigoje pagal indėlio arba banko sąskaitos sutartį.

15. Indėlių ir kitų grąžintinų lėšų priėmimas iš visuomenės – tai piniginių lėšų priėmimas iš nenustatytų iš anksto asmenų, kad būtų galima jas valdyti, naudoti ir/arba jomis disponuoti, įsipareigojant jas sugrąžinti su palūkanomis ar be jų. Mokėjimo kortelių ar kitokių priemonių, kurios gali būti naudojamos kaip mokėjimo priemonė perkant prekes arba paslaugas tik iš šias korteles ar kitokias priemones išleidusio asmens, išleidimas nėra indėlių ar kitokių grąžintinų lėšų priėmimas iš visuomenės.

16. Investicija – kilnojamasis ir nekilnojamasis, taip pat intelektinis turtas, įstatinio kapitalo ir/arba balsavimo teisių dalys, taip pat pasitikėtinės (subordinuotos) paskolos, suteiktos finansų institucijoms.

17. Įstatinio kapitalo ir/arba balsavimo teisių dalis, suteikianti teisę kontroliuoti įmonės veiklą – vieno asmens tiesiogiai ir/arba netiesiogiai valdoma įmonės įstatinio kapitalo ir/arba balsavimo teisių dalis arba tokie santykiai tarp asmens ir įmonės, dėl kurių šis asmuo:

1) pats arba pagal sutartį su įmone arba jos dalyviais tiesiogiai ir/arba netiesiogiai turi daugiau kaip 50 procentų įmonės įstatinio kapitalo ir/arba balsavimo teisių arba gali išrinkti (paskirti) ir atšaukti (atleisti) daugiau kaip 50 procentų įmonės valdymo organų narių;

2) pagal finansinius, veiklos arba organizacinius ryšius gali dalintis su įmone gautu pelnu arba patirtais nuostoliais arba, siekdamas bendro užsibrėžto tikslo, gali koordinuoti šios įmonės valdymą;

3) turi galimybę valdyti įmonę per iš dalies arba visiškai tapačios sudėties savo (jeigu tai juridinis asmuo) ir įmonės valdymo organus.

18. Įstatinio kapitalo ir/arba balsavimo teisių dalis – bent viena akcija, pajus arba kitokia priemonė, pažyminti dalyvavimą valdant įmonės kapitalą arba įsigijus šių priemonių įgyta balsavimo teisė, arba (jeigu nėra išleista priemonių, pažyminčių dalyvavimą valdant įmonės kapitalą) įmonės arba jos turto (kapitalo) dalis.

19. Jungtinė (konsoliduota) priežiūra – globojančios (patronuojančios) įmonės ir jos kontoliuojamos finansinės grupės priežiūra, atliekama remiantis jungtinėmis (konsoliduotomis) finansinėmis ir kitomis priežiūrai skirtomis ataskaitomis, kurias sudaro ir priežiūrą atliekančiai institucijai pateikia globojanti (patronuojanti) įmonė.

20. Kontroliuojama įmonė – įmonė, kurioje asmuo turi įstatinio ir/arba balsavimo teisių dalį, suteikiančią teisę kontroliuoti įmonės veiklą.

21. Kredito įstaiga - Lietuvos Respublikos įmonė arba įstaiga arba užsienio valstybės įmonės padalinys, veikiantis Lietuvos Respublikoje, kurie turi licenciją verstis ir verčiasi indėlių ir kitų grąžintinų lėšų priėmimu iš visuomenės bei piniginių paskolų teikimu, elektroninių pinigų išleidimu ir tvarkymu, taip pat kitų šio įstatymo 3 straipsnio 1 dalyje nustatytų paslaugų teikimu ir prisiimantys su tuo susijusią riziką bei atsakomybę.

22. Kvalifikuotoji įstatinio kapitalo ir/arba balsavimo teisių dalis – vieno asmens tiesiogiai ir/arba netiesiogiai turima įmonės įstatinio kapitalo ir/arba balsavimo teisių dalis arba tokie santykiai tarp asmens ir įmonės, dėl kurių šis asmuo:

1) valdo 10 arba daugiau procentų įmonės įstatinio kapitalo ir/arba balsavimo teisių;

2) gali išrinkti (paskirti), atšaukti (atleisti) daugiau kaip 1/3 įmonės valdymo organų narių;

3) pagal įmonės įstatus arba sudarytus sandorius gali turėti lemiamos įtakos įmonės veiklai ir valdymo organų priimamiems sprendimams.

23. Likvidusis turtas – turtas kuris su minimalia vertės praradimo rizika nedelsiant gali būti parduotas artimomis rinkos kainomis.

24. Nebalansinės pretenzijos – finansų institucijos balansinėje ataskaitoje neparodytas turtas (pretenzijos): finansų institucijos reikalavimo teisės į finansų institucijai mokėtinas pinigų sumas, grąžintiną arba kitaip perleidžiamą kitokį turtą pagal būsimuosius, pasirinkimo ir kitokius sandorius, kurių vykdymas gali būti atšauktas be finansų institucijos sutikimo arba neįvykdžius tam tikrų sąlygų.

25. Netiesioginis valdymas – įmonės įstatinio kapitalo ir/arba balsavimo teisių dalies valdymas per asmens kontroliuojamą kitą įmonę, kuri turi pirmosios įmonės įstatinio kapitalo ir/arba balsavimo teisių dalį.

26. Nuosavybės bendrininkai – du arba daugiau asmenų, kurie:

1) yra susiję turtiniais ryšiais;

2) turi kvalifikuotąją įmonės įstatinio kapitalo ir/arba balsavimo teisių dalį;

3) turi kitų tarpusavio turtinių santykių, leidžiančių vienam iš asmenų kontroliuoti kitą asmenį.

27. Palūkanos – pinigų suma arba kitas atlygis, kuris mokamas už suteiktą paskolą, padėtą indėlį, skolos vertybinius popierius arba perduotą naudoti turtą, t.y. sutartyje nustatytas procentas nuo padėto indėlio, suteiktos paskolos dydžio, skolos vertybinių popierių nominalios vertės arba perduoto naudotis turto vertės.

28. Pasitikėtinė (subordinuota) paskola– ilgalaikė ne trumpesniam kaip vienerių metų laikotarpiui suteikta paskola, jeigu tenkinamos visos nurodytos sąlygos :

1) paskola yra gauta pinigais;

2) paskolos davėjas paskolos sutartyje įsipareigoja nereikalauti iš paskolos gavėjo grąžinti paskolą anksčiau sutartyje nustatyto jos grąžinimo termino;

3) paskolos grąžinimas nėra užtikrintas jokiomis prievolių įvykdymą užtikrinančiomis priemonėmis;

4) paskolos sutartyje nustatyta, kad paskolos gavėjo likvidavimo arba bankroto atveju paskolos davėjo reikalavimas pagal paskolos sutartį bus tenkinamas tik patenkinus kitų paskolos gavėjo kreditorių reikalavimus;

5) priežiūros institucijos leidimu paskola gali būti konvertuota į finansų įnstitucijos išleistas naujos emisijos akcijas, jeigu tai numatyta paskolos sutartyje.

29. Piniginių paskolų teikimas:

1) pinigų sumos perdavimas skolininkui pagal paskolos sutartį;

2) piniginio reikalavimo, kylančio iš neatšaukiamo įsipareigojimo mokėti, pirkimas, išankstinis apmokėjimas (įskaitant faktoringą ir forfeitingą) arba diskontavimas, prisiimant skolinimo riziką arba jos neprisiimant, nepriklausomai nuo to, kas šiuos reikalavimus apskaito ir pagal juos surenka pinigines lėšas.

30. Pinigų tvarkymas – grynųjų pinigų inkasavimas, pervežimas ir saugojimas, monetų ir banknotų skaičiavimas, jų tikrumo ir tinkamumo naudoti apyvartoje tikrinimas bei pakavimas prieš grąžinant į apyvartą.

31. Rizikos prisiėmimas (sandoriai, turintys galimos rizikos požymių):

1) piniginių paskolų teikimas, skolos vertybinių popierių pirkimas;

2) vekselių, čekių ir kitų skolinių pasižadėjimų diskontas;

3) finansinės garantijos, finansinio laidavimo arba visų kitų finansų institucijos išleistų (jos arba kitų asmenų prievolėms užtikrinti) prievolių įvykdymo užtikrinimo priemonių suteikimas, kitų finansų institucijų finansinių garantijų arba finansinių laidavimų priėmimas;

4) visų įsipareigojimų prisiėmimas, pagal kuriuos finansų institucija įsipareigoja mokėti ekvivalentu pagal jos priimtą mokėjimo reikalavimą arba priimti juos išpirkti, jeigu jų pirkėjas reikalauja;

5) kitų įmonių įstatinio kapitalo ir/arba balsavimo teisių dalies įsigijimas nepriklausomai nuo to, kokiu tikslu ir kokiam laikui tai padaryta;

6) reikalavimų pagal įsipareigojimus mokėti pirkimas;

7) finansų institucijai nuosavybės teise priklausančio turto perdavimas naudotis kitiems asmenims pagal finansinės išperkamosios nuomos (lizingo) sutartį;

8) išvestinių finansinių priemonių išleidimas ir įsigijimas;

9) lėšų laikymas padidintos rizikos kredito įstaigose;

10) kita rizika.

32. Seifo kamerų nuoma – tai seifo kamerų, esančių nuolat saugomose patalpose, nuoma klientams, kuriose jie patys patalpina savo vertybes.

33. Specialieji atidėjiniai (atidėjimai) – turto ir nebalansinių pretenzijų vertės sumažėjimas įvertinus tikėtinų nuostolių galimybę.

34. Tarpusavyje susijusių klientų grupė – du arba daugiau finansų institucijos (arba kelių tai pačiai finansinei grupei priklausančių finansų institucijų) klientų, kurie yra susiję tarpusavyje dėl to, kad:

1) vienas iš klientų tiesiogiai ir/arba netiesiogiai gali kontroliuoti kitus klientus;

2) klientai yra susiję tokiais tarpusavio ryšiais, kad jeigu vienas iš jų negalėtų įvykdyti savo įsipareigojimų finansų institucijai, kiltų sunkumų ir kitam arba kitiems klientams įvykdyti įsipareigojimus šiai finansų institucijai. Tokie tarpusavio ryšiai yra vieno asmens išduoti laidavimai, garantijos arba kitos prievolių įvykdymo už kitą asmenį užtikrinimo priemonės arba bendri įsipareigojimai, kylantys iš sudarytų sandorių, arba tiesioginė tarpusavio verslo priklausomybė, kai tarpusavio verslo ryšiai negali būti nutraukti arba pakeisti kitais verslo ryšiais, arba klientai yra susiję artimos giminystės ryšiais.

35. Tauriųjų metalų prekyba – kai prekiaujama:

1) grynu auksu (auksu, kurio grynumas yra ne mažesnis kaip 995/1000);

2) aukščiausio grynumo sidabru ir platina;

3) aukso, sidabro ir platinos luitais arba kitokia forma, kuri yra pripažįstama tarptautinėse tauriųjų metalų rinkose, nepriklausomai nuo jų grynumo;

4) nebuvusiomis apyvartoje monetomis iš tauriųjų metalų arba buvusiomis apyvartoje monetomis iš tauriųjų metalų numizmatikos tikslais.

36. Valiutos keitimas (grynaisiais pinigais):

1) užsienio valiutos pirkimas už litus;

2) užsienio valiutos pardavimas už litus.

37. Verstis teikiant finansines paslaugas:

1)	deklaruoti asmens ūkinę laisvę įteisinančiuose dokumentuose (įstatuose, statutuose, licencijose, patentuose ir kt.), kad asmuo teikia finansines paslaugas ir;

2)	viešai reklamuoti ar kitaip skelbtis, kad teikiamos finansinės paslaugos ir;

3)	gauti iš veiklos teikiant finansines paslaugas 5 arba daugiau procentų pajamų nuo visų pajamų per kiekvieną kontroliuojamą laikotarpį (ketvirtį) atskirai ar per finansinius metus.

38. Visuomenė – tai asmenys, kurie nėra finansinės institucijos, investicinės bendrovės (investicinės kintamojo kapitalo bendrovės, uždarieji investiciniai fondai, kontroliuojančios investicinės bendrovės), draudimo įmonės, pensijų fondai, garantijų institucijos arba kiti instituciniai skolintojai, kurie pagal vykdomą veiklą gali įvertinti skolinimo riziką.

3 straipsnis. Finansinės paslaugos

1. Finansinės paslaugos yra:

1) indėlių ir kitų grąžintinų lėšų priėmimas;

2) piniginių paskolų teikimas;

3) finansinė nuoma (lizingas);

4) pinigų pervedimas;

5) mokėjimo kortelių ir kitų mokėjimo priemonių išleidimas ir/arba operacijų su jomis atlikimas;

6) finansinių laidavimų ir garantijų teikimas;

7) sandorių sudarymas savo ar kliento sąskaita pinigų rinkos priemonėmis (čekiais, vekseliais, indėlių sertifikatais ir t.t.), užsienio valiuta, finansiniais ateities ir pasirinkimo sandoriais, valiutos keitimo kurso nustatymo ir palūkanų normos nustatymo instrumentais, viešosios apyvartos vertybiniais popieriais, tauriaisiais metalais;
8) investicijų portfelio valdymas ir konsultacijos;

9) finansinis tarpininkavimas (agento veikla);
10) pinigų tvarkymas;
11) informacijos bei konsultacijų kreditavimo ir mokėjimų klausimais teikimas;
12) seifo kamerų nuoma;
13) valiutos keitimas (grynaisiais pinigais);
14) atsiskaitymų tarp kredito įstaigų įskaitymas (kliringas);
15) piniginių lėšų saugojimas ir administravimas.

16) elektroninių pinigų išleidimas ir tvarkymas.

2. Finansinės paslaugos, kurių teikimu galima verstis tik gavus priežiūros institucijos licenciją, yra licencinės finansinės paslaugos.

3. Licencines finansines paslaugas nustato Lietuvos Respublikos įstatymai ir kiti teisės aktai dėl finansinių paslaugų teikimo ir finansų institucijų veiklos bei jų veiklos priežiūros.

4. Verstis licencinių finansinių paslaugų teikimu be licencijos yra draudžiama.

5. Tik kredito įstaiga turi išimtinę teisę:

1)	priimti indėlius ir kitas grąžintinas lėšas iš visuomenės;

2)	skolintis iš visuomenės viršydama nuosavo kapitalo dydį;

3)	vykdyti piniginius pervedimus;

4)	teikti užsienio valiuta finansines paslaugas, nustatytas šio įstatymo 3 straipsnio 1 dalies 1,2,3,4,5,6,13,16 punktuose, taip pat sudaryti 7 punkte numatytus sandorius.

4 straipsnis. Finansų institucija

1. Finansų institucija - Lietuvos Respublikos įmonė arba įstaiga arba užsienio valstybės įmonės padalinys, veikiantis Lietuvos Respublikoje ir besiverčiantis bent vienos iš šio įstatymo 3 straipsnyje nurodytos finansinės paslaugos teikimu. Finansų institucija yra kredito įstaiga arba finansų įmonė.

2. Finansų institucija gali verstis tik šio įstatymo 3 straipsnyje nustatytų finansinių paslaugų teikimu.

3. Finansų institucijos, besiverčiančios licencinių finansinių paslaugų teikimu, veiklą prižiūri Lietuvos Respublikos įstatymuose dėl tokių institucijų veiklos, nustatytos priežiūros institucijos.

4. Finansų institucijos savo veikloje vadovaujasi šiuo įstatymu, Lietuvos Respublikos įstatymais dėl finansinių paslaugų teikimo ir finansų institucijų veiklos taip pat ir įmonės rūšies, kurios pagrindu finansinė institucija yra įsteigta ir veikia, įstatymais ir kitais teisės aktais.

ANTRASIS SKIRSNIS
FINANSŲ INSTITUCIJOS STEIGIMAS, VEIKLA, LICENCIJAVIMAS

5 straipsnis. Finansų institucijos steigimas

Finansų institucijos steigiamos vadovaujantis Lietuvos Respublikos įstatymais dėl atitinkamos įmonės rūšies steigimo ir veiklos, jeigu šis įstatymas nenustato ko kita.

6 straipsnis. Mažiausias nuosavas kapitalas

Mažiausią finansų institucijų nuosavo kapitalo dydį nustato Lietuvos Respublikos teisės aktai dėl jų veiklos.

7 straipsnis. Steigėjai

1. Finansų institucijos steigėju gali būti tik asmuo, kuris atitinka visas šias sąlygas:

1) yra įsigyjantis steigiamos finansų institucijos įstatinio kapitalo ir/arba balsavimo teisių dalį;

2) gali įrodyti, kad lėšos, panaudotos steigiamos finansų institucijos įstatiniam kapitalui ir/arba balsavimo teisėms įsigyti, yra jo teisėtai gautos pajamos;

3) atitinka kitus šio įstatymo bei kitų teisės aktų reikalavimus, keliamus finansų institucijų steigėjams.

2. Finansų institucijos steigėju negali būti fizinis asmuo, teistas už sunkius nusikaltimus, finansinius nusikaltimus, nusikaltimus, pažeidžiančius ūkininkavimo tvarką, nuosavybės teisę arba už kitus nusikaltimus, jeigu nėra išnykęs teistumas.

8 straipsnis. Kvalifikuotosios įstatinio kapitalo ir/arba balsavimo teisių dalies dalyviai

Finansų institucijos dalyviu, turinčiu kvalifikuotąją finansų institucijos įstatinio kapitalo ir/arba balsavimo teisių dalį, gali būti asmuo, kuris:

1) pats arba kieno nors veikiamas nesukels pavojaus finansų institucijos veiklos saugumui bei patikimumui ir kuris gali garantuoti Lietuvos Respublikos įstatymų pagrįstą ir patikimą finansų institucijos valdymą;

2) gali garantuoti, kad kiti finansų institucijos dalyviai užtikrins Lietuvos Respublikos įstatymų pagrįstą ir patikimą finansų institucijos valdymą ir veiklos kontrolę;

3) savo turtiniais, valdymo, artimos giminystės arba svainystės ir veiklos santykiais, dalyvių struktūra negalėtų susilpninti finansų institucijos dalyvių atliekamos finansų institucijos veiklos kontrolės;

4) atitinka kitus šio įstatymo bei kitų Lietuvos Respublikos teisės aktų reikalavimus, keliamus finansų institucijos dalyviams.

9 straipsnis. Reikalavimai finansų institucijos veiklai užtikrinti

1. Teikti finansines paslaugas finansų institucija gali tuo atveju, jeigu ji turi tinkamą:

1)	finansinės apskaitos sistemą;

2)	vidaus kontrolės sistemą;

3)	personalą;

4)	technines, informacines, technologines, fizinės apsaugos užtikrinimo priemones ir patalpas;

5)	valdymo ir organizacinę struktūrą;

6)	turto draudimą.

2. Šio straipsnio 1 dalies nuostatos taikomos ir finansų institucijų dukterinėms įmonėms, filialams, atstovybėms, kitiems struktūriniams padaliniams arba darbo vietoms, esančioms kitoje negu finansų institucijos buveinė vietoje ir teikiančioms finansines paslaugas klientams.

10 straipsnis. Finansų institucijos registravimo procedūra

1. Finansų institucija gali būti įregistruota juridinių asmenų registre Lietuvos Respublikos įstatymų nustatyta tvarka, tik prieš tai gavus priežiūros institucijos leidimą ją steigti, jeigu tokio leidimo gavimas yra numatytas Lietuvos Respublikos įstatymuose dėl finansinių paslaugų teikimo ir finansų institucijų veiklos. Įregistruota juridinių asmenų registre finansų institucija laikoma įsteigta.

2. Įregistruota finansų institucija arba veikianti įmonė, priėmusi sprendimą verstis finansinių paslaugų teikimu, gali pradėti teikti finansines paslaugas tik gavusi licenciją (leidimą) jas teikti, jeigu Lietuvos Respublikos įstatymai nustato, kad tokia licencija (leidimas) yra būtina.

3. Licencija (leidimas) teikti finansines paslaugas finansų institucijai išduodama Lietuvos Respublikos įstatymuose dėl finansinių paslaugų teikimo bei finansų institucijų veiklos nustatyta tvarka.

4. Be šio straipsnio 1 ir 2 dalyje nustatytų atvejų, Lietuvos Respublikos įstatymuose gali būti nustatyta, kad priežiūros institucijos leidimas yra būtinas norint:

1) įregistruoti įstatų (statutų) pakeitimus šio ir kitų Lietuvos Respublikos įstatymų nustatytais atvejais;

2) reorganizuoti finansų instituciją;

3) likviduoti finansų instituciją;

4) pertvarkyti finansų instituciją;

5) inicijuoti finansų institucijos bankroto procedūrą;

6) rinkti arba skirti tam tikrus asmenis stebėtojų tarybos ir valdybos nariais, tarp jų pirmininku, administracijos vadovu, auditoriumi arba revizoriumi;

7) tam tikram asmeniui įsigyti ir valdyti kvalifikuotąją finansų institucijos įstatinio kapitalo ir/arba balsavimo teisių dalį arba padidinti, sumažinti ją Lietuvos Respublikos įstatymų nustatytais atvejais;

8) įsigyti investicijų ir valdymo tikslu kvalifikuotąją kitos įmonės įstatinio kapitalo ir/arba balsavimo teisių dalį arba padidinti ją Lietuvos Respublikos įstatymų nustatytais atvejais;

9) steigti filialus, atstovybes arba kitus struktūrinius padalinius, neturinčius juridinio asmens teisių ir esančius kitoje vietoje negu finansų institucijos buveinė Lietuvos Respublikoje arba už jos ribų;

10) parduoti arba kitaip perleisti visus arba dalį savo įsipareigojimų pagal indėlių sutartis arba visus arba dalį kitų finansų institucijos įsipareigojimų, atsirandančių perleidus išleistų finansinių priemonių apmokėjimą (toliau - įsipareigojimų paketo perleidimas) ;

11) nebesiversti visų arba dalies finansinių paslaugų teikimu.

11 straipsnis. Licencijos atšaukimas

1.	Priežiūros institucija turi teisę atšaukti finansų institucijai išduotą licenciją teikti licencines finansines paslaugas, jeigu finansų institucija:

1)	licenciją gavo apgaulės būdu arba kitaip pažeidusi įstatymus;

2)	verčiasi įstatymų draudžiama veikla;

3)	nepasinaudojo licencija per 12 mėnesių nuo licencijos teikti finansines paslaugas išdavimo dienos;

4)	verčiasi kita veikla, kuri nenumatyta šio įstatymo 3 straipsnio 1 dalyje;

5)	neatitinka šio įstatymo ir kitų Lietuvos Respublikos teisės aktų dėl saugios ir patikimos atitinkamų finansų institucijų veiklos, reikalavimų;

6)	pažeidė Lietuvos Respublikos teisės aktuose nustatytus reikalavimus, keliamus finansinei apskaitai, valdymui ir kontrolei, šio įstatymo bei kitų teisės aktų nuostatas arba priežiūros institucijos nurodymus dėl finansų institucijos saugios ir patikimos veiklos;

7)	tapo nemoki ir/arba savo veikla kelia grėsmę savo klientų interesams arba juos pažeidžia, trikdo arba gali sutrikdyti atsiskaitymus arba operacijas pinigų ir kapitalo rinkose;

8)	jos dalyviai priima sprendimą grąžinti licenciją teikti licencines finansines paslaugas;

9)	nebesiverčia savo licencine veikla daugiau kaip 6 mėnesius;

10)	nesugeba įvykdyti prievolių pagal savo įsipareigojimus arba yra duomenų, kad negalės to padaryti ateityje;

11) kitais Lietuvos Respublikos įstatymų nustatytais atvejais.

2. Priežiūros institucija, atsižvelgdama į pažeidimo turinį, šio pažeidimo ir taikomos poveikio priemonės pasekmes finansų institucijų sistemos saugumui, stabilumui ir patikimumui, priėmusi sprendimą atšaukti finansų institucijai išduotą licenciją teikti finansines paslaugas, gali pasiūlyti jos dalyviams likviduoti finansų instituciją ar inicijuoti jos bankroto procedūrą, o taip pat pati inicijuoti finansų institucijos bankroto procedūrą.

TREČIASIS SKIRSNIS
UŽSIENIO VALSTYBIŲ FINANSŲ INSTITUCIJOS

12 straipsnis. Užsienio valstybių finansų institucijų veikla Lietuvos Respublikoje

1. Užsienio valstybės finansų institucija gali Lietuvos Respublikoje steigti kontroliuojamas įmones arba įsigyti jau veikiančių įmonių įstatinio kapitalo ir/arba balsavimo teisių, steigti filialus ir atstovybes.

2. Užsienio valstybių finansų institucija gali teikti finansines paslaugas Lietuvos Respublikoje tik gavusi Lietuvos Respublikos įstatymų nustatytos institucijos leidimą ir licenciją (jeigu įstatymai nustato, kad toks leidimas ar licencija yra būtina) teikti finansines paslaugas.

3. Užsienio valstybių finansų institucijų veiklos Lietuvos Respublikoje sąlygas ir tvarką nustato Lietuvos Respublikos įstatymai dėl finansinių paslaugų teikimo ir finansų institucijų veiklos.

4. Draudžiama atsisakyti leisti steigti arba registruoti užsienio valstybės finansų instituciją arba kitaip apriboti užsienio valstybių finansų institucijų veiklą Lietuvos Respublikoje arba joms trukdyti dėl ekonominio tikslingumo, valstybės interesų apsaugos, perpildytos rinkos arba kokių nors kitų priežasčių, jeigu yra įvykdyti visi šio ir kitų Lietuvos Respublikos įstatymų nustatyti reikalavimai, keliami užsienio valstybių finansų institucijų steigimui arba registravimui Lietuvos Respublikoje.

KETVIRTASIS SKIRSNIS
FINANSŲ INSTITUCIJOS DALYVIAI

13 straipsnis. Finansų institucijos dalyvis

1. Finansų institucijos dalyvis yra asmuo, kurio vardu yra įsigyta finansų institucijos įstatinio kapitalo ir/arba balsavimo teisių dalis, nepriklausomai nuo to, ar jis įsigijo finansų institucijos įstatinio kapitalo ir/arba balsavimo teisių dalį savo vardu, savo vardu trečiojo asmens naudai arba kitaip atstovaudamas tretiesiems asmenims.

2. Finansų institucijos dalyviu gali būti tik asmuo, kurio tapatybė arba teisinė registracija patvirtinta atitinkamais dokumentais.

3. Asmuo tampa finansų institucijos dalyviu ir įgyja visas teises ir pareigas, kurias jam suteikia jo įsigyta finansų institucijos įstatinio kapitalo ir/arba balsavimo teisių dalis:

1) įsteigtoje finansų institucijoje - nuo licencijos gavimo. Iki licencijos gavimo finansų institucijos dalyvis gali turėti ir įgyti tik tas teises ir pareigas, kurios nesusijusios su licencinių paslaugų teikimu;

2) įstatinio arba pajinio kapitalo didinimo atveju - nuo tos dienos, kai visiškai apmokėta įsigyjamo finansų institucijos įstatinio kapitalo ir/arba balsavimo teisių dalis, o jeigu įstatymai nustato įstatų (statuto) pakeitimų, susijusių su įstatinio kapitalo ir/arba balsavimo teisių padidėjimu, įregistravimą, - nuo finansų institucijos įstatų (statuto) pakeitimų, susijusių su įstatinio kapitalo ir/arba balsavimo teisių padidėjimu, įregistravimo dienos;

3) kitais atvejais – nuo nuosavybės teisių į finansų institucijos įstatinio kapitalo ir/arba balsavimo teisių dalį atsiradimo.

14 straipsnis. Finansų institucijos dalyvių teisės ir pareigos

1. Finansų institucijos dalyvių teises ir pareigas nustato Lietuvos Respublikos teisės aktai dėl įmonės rūšies, kurios pagrindu veikia finansų institucija, veiklos, ir jų įstatai (statutai), jeigu šis arba kiti Lietuvos Respublikos įstatymai dėl finansinių paslaugų teikimo ir finansų institucijų veiklos nenustato ko kita.

2. Lietuvos Respublikos įstatymai ir kiti teisės aktai dėl finansinių paslaugų teikimo ir finansų institucijų veiklos finansų institucijos dalyviams gali nustatyti papildomas teises ir pareigas:

1) įmokėti papildomus įnašus finansų institucijos įstatiniam kapitalui padidinti arba jos patirtam nuostoliui padengti;
2) parduoti, reorganizuoti, pertvarkyti arba likviduoti finansų instituciją;
3) sumažinti finansų institucijos įstatinį kapitalą ir/arba balsavimo teises;
4) parduoti arba kitaip perleisti savo valdomą finansų institucijos įstatinio kapitalo ir/arba balsavimo teisių dalį.

15 straipsnis. Finansų institucijos dalyvių sąrašas

1. Finansų institucijos administracija privalo sudaryti ir tvarkyti finansų institucijos dalyvių sąrašą, kuriame turi būti ši informacija:

1) finansų institucijos dalyvio: fizinio asmens, - pavardė, vardas, gyvenamosios vietos adresas, pilietybė, asmens kodas ir/arba asmens tapatybę patvirtinančio dokumento pavadinimas ir numeris; juridinio asmens - pavadinimas, įmonės registracijos kodas, buveinės vieta, administracijos vadovo pavardė, vardas;

2 ) jeigu finansų institucijos įstatinio kapitalo ir/arba balsavimo teisių dalį valdo ne vienas asmuo, - duomenys, nurodyti šio straipsnio 1 dalies 1 punkte, apie kiekvieną iš dalyvių ir jiems atstovaujantį asmenį;

3) dalyvio valdomų finansų institucijos įstatinio kapitalo ir/arba balsavimo teisių dalių - akcijų arba pajų skaičius, akcijų nominali vertė arba pajų dydis, kiti galimi identifikacijos duomenys (akcijų rūšis, klasė, emisijos numeris, jos registracijos numeris) bei suteikiamos turtinės ir neturtinės teisės;

4) įstatinio kapitalo ir/arba balsavimo teisių dalių įsigijimo data;

5) duomenų apie įstatinio kapitalo ir/arba balsavimo teisių dalių įsigijimą įtraukimo į finansų institucijos dalyvių sąrašą data;

6) duomenys apie priežiūros institucijos sprendimą dėl leidimo valdyti kvalifikuotąją finansų institucijos įstatinio kapitalo ir/arba balsavimo teisių dalį, jeigu tai nustatyta Lietuvos Respublikos įstatymuose.

2. Finansų institucijų dalyvių sąrašo duomenys turi būti atnaujinami ne rečiau kaip kartą per mėnesį. Be to, turi būti paskirtas asmuo, kuris nuolat žymėtų įvykusius pasikeitimus, teiktų informaciją apie sąraše esančius su finansų institucijų dalyviais susijusius duomenis tiems asmenims, kuriems įstatymų nustatyta tvarka arba finansų institucijos valdymo organų sprendimu yra suteikta tokia teisė, ir registruotų kiekvieną tokios informacijos pateikimo atvejį.

3. Duomenys, kurie reikalingi atskleisti netiesioginį 5 arba daugiau procentų finansų institucijos įstatinio kapitalo ir/arba balsavimo teisių valdymą, privalo būti įtraukiami į finansų institucijos dalyvių sąrašą. Asmenys, valdantys arba įsigyjantys 5 arba daugiau procentų finansų institucijos įstatinio kapitalo ir/arba balsavimo teisių, privalo pranešti finansų institucijos administracijai apie jo netiesiogiai valdomą finansų institucijos įstatinio kapitalo ir/arba balsavimo teisių dalį ir duomenis, reikalingus tam atskleisti.

PENKTASIS SKIRSNIS
FINANSŲ INSTITUCIJOS ORGANAI

16 straipsnis. Finansų institucijos organai

1. Finansų institucijos organai yra visuotinis dalyvių susirinkimas ir valdymo organai.

2. Finansų institucijos organus, jų vidinę struktūrą, sudėtį, sudarymo ir darbo tvarką, pareigas ir teises, atsakomybės ribas nustato Lietuvos Respublikos įstatymai dėl įmonės rūšies, kurios pagrindu veikia finansų institucija, veiklos ir jos įstatai (statutai, nuostatai), jeigu šis įstatymas ir kiti Lietuvos Respublikos įstatymai dėl finansinių paslaugų teikimo ir finansų institucijų veiklos nenustato ko kita.

17 straipsnis. Visuotinis finansų institucijos dalyvių susirinkimas

1. Visuotinio finansų institucijos dalyvių susirinkimo sušaukimo ir darbo tvarką, teises ir pareigas, sprendimų priėmimo tvarką, dalyvių teises susirinkimo metu nustato Lietuvos Respublikos įstatymai dėl įmonės rūšies, kurios pagrindu veikia finansų institucija, veiklos, jeigu šis įstatymas nenustato ko kita.

2. Visuotiniame finansų institucijos dalyvių susirinkime neturi teisės balsuoti:

1) kvalifikuotosios finansų institucijos įstatinio kapitalo ir/arba balsavimo teisių dalies savininkai, neturintys priežiūros institucijos leidimo įsigyti ir valdyti kvalifikuotąją finansų institucijos įstatinio kapitalo ir/arba balsavimo teisių dalį, jeigu šis leidimas yra būtinas pagal Lietuvos Respublikos įstatymus dėl finansinių paslaugų teikimo ir finansų institucijų veiklos;

2) finansų institucijos dalyviai, kurių balsavimo teisės sustabdytos priežiūros institucijos sprendimu ar teismo sprendimu.

3. Šio straipsnio 2 dalyje nurodytų finansų institucijų dalyvių valdoma balsavimo teisių dalis neįskaitoma nustatant kvorumą.

4. Visuotinis finansų institucijos dalyvių susirinkimas gali priimti sprendimą perduoti finansų institucijos valdymo organams teisę disponuoti visu finansų institucijų turtu ne mažiau kaip 2/3 balsų dauguma, jeigu šis sprendimas įteisintas finansų institucijos įstatuose (statute).

5. Finansų institucijos valdymo organas, kuriam pagal Lietuvos Respublikos įstatymus ir įstatus (statutą) yra nustatyta prievolė šaukti susirinkimus, privalo sušaukti neeilinį visuotinį finansų institucijos dalyvių susirinkimą, kai:

1) finansų institucijos nuosavas kapitalas tampa mažesnis negu Lietuvos Respublikos teisės aktuose nustatytas minimalus nuosavo kapitalo dydis;

2) finansų institucijos nuosavo kapitalo nepakanka saugiai ir patikimai finansų institucijos veiklai užtikrinti;

3) to reikalauja priežiūros institucija, kuri nustato susirinkimo sušaukimo terminus ir darbotvarkę;

4) kitais Lietuvos Respublikos įstatymų nustatytais atvejais.

6. Priežiūros institucijai priėmus sprendimą pareikalauti sušaukti neeilinį visuotinį finansų institucijos dalyvių susirinkimą, jis privalo būti sušauktas priežiūros institucijos nurodytais terminais, nesilaikant Lietuvos Respublikos įstatymuose dėl įmonės rūšies, kurios pagrindu veikia finansų institucija, veiklos nustatytų terminų.

18 straipsnis. Finansų institucijos stebėtojų taryba

1. Finansų institucijos stebėtojų tarybos sudarymo tvarką, įgaliojimus, pareigas, darbo tvarką bei atsakomybę nustato Lietuvos Respublikos įstatymai dėl finansinių paslaugų teikimo ir finansų institucijų veiklos bei įmonės rūšies, kurios pagrindu veikia finansų institucija, veiklos.

2. Finansų institucijos stebėtojų tarybos posėdžiai protokoluojami Lietuvos Respublikos įstatymų dėl finansinių paslaugų teikimo ir finansų institucijų veiklos, nustatyta tvarka.

19 straipsnis. Finansų institucijos valdyba

1. Finansų institucijos valdybos sudarymo tvarką, įgaliojimus, pareigas, darbo tvarką ir atsakomybę nustato Lietuvos Respublikos įstatymai dėl finansinių paslaugų teikimo ir finansų institucijų veiklos bei įmonės rūšies, kurios pagrindu veikia finansų institucija, veiklos.

2. Finansų institucijos valdybos nariu gali būti tik fizinis asmuo, atitinkantis reikalavimus, nustatytus Lietuvos Respublikos įstatymai dėl finansinių paslaugų teikimo ir finansų institucijų veiklos bei įmonės rūšies, kurios pagrindu veikia finansų institucija, veiklos.

3. Finansų institucijos valdybos posėdžiai privalo būti protokoluojami Lietuvos Respublikos įstatymų dėl finansinių paslaugų teikimo ir finansų institucijų veiklos nustatyta tvarka.

20 straipsnis. Finansų institucijos administracija

1. Finansų institucijos administracijos sudarymo tvarką, įgaliojimus; jos funkcijas ir pareigas bei darbo tvarką nustato Lietuvos Respublikos įstatymai dėl finansinių paslaugų teikimo ir finansų institucijų veiklos bei įmonės rūšies, kurios pagrindu veikia finansų institucija, veiklos.

2. Finansų institucijos administracijoje, jeigu Lietuvos Respublikos įstatymai dėl finansinių paslaugų teikimo ir finansų institucijų veiklos nenustato ko kita, turi būti du asmenys - vadovas ir jo pavaduotojas (toliau - administracijos vadovai), turintys tokius pat įgaliojimus, teises ir atsakomybę priimti sprendimus įstatuose (statute) nustatytais klausimais.

3. Finansų institucijos administracijos vadovai, vadovaudamiesi įstatais (statutu), pareiginėmis instrukcijomis, aukštesnių finansų institucijos valdymo organų nutarimais ir administracijos darbo reglamentu, turi teisę sudaryti sandorius finansų institucijos vardu. Finansų institucijos įstatuose (statute), administracijos darbo reglamente turi būti nustatytos veiklos sritys, kur:

1) teisę veikti ir sudaryti sandorius gali tik abu administracijos vadovai, veikdami kartu ir būdami bendros nuomonės;

2) teisę veikti ir sudaryti sandorius gali savarankiškai administracijos vadovas ir jo pavaduotojas arba jų įgalioti asmenys.

21 straipsnis. Finansų institucijos vadovai

1. Finansų institucijos vadovai yra:

1) stebėtojų tarybos nariai;

2) valdybos nariai;

3) revizorius;

4) administracijos vadovai;

5) finansų institucijos darbuotojai bei kiti asmenys, kuriems pagal finansų institucijos įstatus (statutą, nuostatus), valdybos nutarimus, administracijos darbo reglamentą administracijos vadovų sprendimu yra suteikti įgaliojimai savarankiškai priimti sprendimus dėl finansinių paslaugų teikimo ir finansų institucijos vardu sudaryti sandorius, turinčius rizikos pažymių;

6) vidaus audito tarnybos vadovas.

2. Finansų institucijos vadovais, jeigu tai nustatyta Lietuvos Respublikos įstatymuose dėl finansinių paslaugų teikimo ir finansų institucijų veiklos, gali tapti tik asmenys, turintys tam išankstinį priežiūros institucijos leidimą. Priežiūros institucijos sprendimu finansų institucijos vadovo įgaliojimai gali būti sustabdyti, jį išrinkęs ar paskyręs finansų institucijos valdymo organas gali būti įpareigotas atšaukti tokį asmenį iš užimamų pareigų ir/arba nutraukti su juo darbo sutartį, o finansų institucijai - pritaikyta poveikio priemonė, jeigu jis išrinktas arba paskirtas be priežiūros institucijos išankstinio leidimo.

3. Priežiūros institucija turi teisę atmesti prašymą leisti tapti finansų institucijos vadovu, jeigu prašymą pateikęs asmuo:

1) turi arba turėjo kvalifikuotąją finansų institucijos įstatinio kapitalo ir/arba balsavimo teisių dalį arba buvo vadovu finansų institucijos, kurios likvidumui ir mokumui atkurti priežiūros institucija pritaikė poveikio priemones arba kuri buvo likviduota dėl nemokumo arba teismo sprendimu už Lietuvos Respublikos įstatymų nustatytus teisės pažeidimus;

2) vieną arba daugiau kartų pažeidė šio įstatymo arba kitų Lietuvos Respublikos įstatymų bei teisės aktų dėl finansinių paslaugų teikimo ir finansų institucijų veiklos nuostatas ir už tai jis buvo asmeniškai baustas administracine nuobauda arba nuteistas už sunkius nusikaltimus, finansinius nusikaltimus, nusikaltimus, pažeidžiančius ūkininkavimo tvarką, nuosavybės teisę, arba už kitus nusikaltimus, jeigu nėra išnykęs teistumas arba priežiūros institucijos sprendimu buvo nušalintas nuo finansų institucijos vadovo pareigų ir nuo to momento dar nepraėjo 5 metai;

3) negali užimti finansų institucijos vadovo pareigų, nes nesibaigęs laikotarpis, kuriam teismas buvo uždraudęs užimti vadovo pareigas;

4) turi įsipareigojimų arba atlieka funkcijas, kurios kelia grėsmę saugiai ir patikimai finansų institucijos veiklai;

5) neatitinka kituose Lietuvos Respublikos įstatymuose ir teisės aktuose nustatytų reikalavimų vadovams.

22 straipsnis. Finansų institucijos valdymo organų atsakomybė

Finansų institucijos stebėtojų tarybos ir valdybos nariai Lietuvos Respublikos įstatymų nustatyta tvarka atsako už tai, kad finansų institucijos veikla atitiktų šio įstatymo ir kitų Lietuvos Respublikos teisės aktų nuostatas.

23 straipsnis. Įgaliojimai

Įgaliojimai veikti finansų institucijos vardu, tarp jų – valdyti, naudoti jos turtą ir disponuoti juo bei sudaryti sandorius, susijusius su finansinių paslaugų teikimu, privalo būti nustatyti finansų institucijos įstatuose (statute).

24 straipsnis. Finansų institucijos veiklos vidaus kontrolė

1. Finansų institucijos veiklos vidaus kontrolę finansų institucijoje užtikrina patikima bei tinkamai veikianti vidaus kontrolės sistema ir nepriklausoma, tinkamai veikianti vidaus audito tarnyba.

2. Finansų institucijos veiklos vidaus kontrolės sistemą sudaro:

1) tinkama organizacinė struktūra, leidžianti užtikrinti vertikalius ir horizontalius ryšius;

2) tinkama vidaus informacinė sistema;

3) vidaus norminiuose aktuose nustatyta personalo atsakomybė ir kompetencija;

4) dviguba veiklos procedūrų vidaus kontrolė;

5) vadovybės informavimo sistema, leidžianti priimti savalaikius sprendimus;

6) rizikos kontrolė ir rizikos valdymas.

3. Vidaus audito tarnybos tikslai:

1) vertinti, ar finansų institucijos finansinė atskaitomybė parodo tikrąją būklę;

2) vertinti, kaip laikomasi Lietuvos Respublikos teisės aktų ir vidaus taisyklių reikalavimų;

3) tikrinti ir vertinti finansų institucijos vidaus kontrolės sistemos tinkamumą ir veiksmingumą;

4) padėti finansų institucijos valdybai nustatyti veiklos kryptis ir jų įgyvendinimo priemones;

5) nustatyti, ar veiksminga finansų institucijos veikla, ar pagrįsta jos pasirinkta veiklos politika, ar pakankamai veiksmingai taikomos jos pasirinktos priemonės;

6) teikti finansų institucijos valdybai analizės bei įvertinimo medžiagą ir rekomendacijas finansų institucijos valdymo, audituojamų padalinių veiklos organizavimo ir jos veiksmingumo klausimais.

4. Vidaus audito tarnybos bei nuolat veikiančios finansų institucijos vidaus kontrolės sistemos darbuotojų funkcijas, atsakomybę, teises, pareigas ir darbo tvarką nustato Lietuvos Respublikos įstatymai, priežiūros institucijos išleisti teisės aktai, finansų institucijos įstatai (statutai), jos darbo reglamentai, darbo sutartys, pareiginės instrukcijos ir kiti finansų institucijos vidaus dokumentai.

5. Vidaus audito tarnyba privalo nedelsdama informuoti finansų institucijos valdymo organus, o prireikus - ir priežiūros instituciją apie nustatytus Lietuvos Respublikos įstatymų ir kitų teisės aktų pažeidimus, kurie kelia grėsmę finansų institucijos klientų interesams, saugiai ir patikimai finansų institucijos veiklai.

ŠEŠTASIS SKIRSNIS
FINANSŲ INSTITUCIJOS KAPITALAS IR PELNO PASKIRSTYMAS

25 straipsnis. Finansų institucijos kapitalas

Finansų institucijos kapitalą sudaro nuosavas kapitalas ir skolintasis kapitalas.

26 straipsnis. Skolintasis kapitalas

Finansų institucijos skolintąjį kapitalą sudaro lėšos, kurias finansų institucija įsigijo nuosavybės teise pagal skolinimosi santykius išleisdama ilgalaikius skolos vertybinius popierius (obligacijas) arba sudarydama paskolos sutartis, kurių galiojimo terminas yra ilgesnis kaip vieneri metai ir kurios turi visus pasitikėtinės (subordinuotos) paskolos požymius.

27 straipsnis. Nuosavas kapitalas

1. Finansų institucijos nuosavas kapitalas sudaromas iš finansų institucijos savininkų įnašų už jų įsigytas finansų institucijos įstatinio kapitalo ir/arba balsavimo teisių dalis ir finansų institucijos pelno.

2. Finansų institucijos nuosavą kapitalą, jei Lietuvos Respublikos įstatymai dėl finansinių paslaugų teikimo ir finansų institucijų veiklos nenustato ko kita, sudaro:

1) įstatinis kapitalas (apmokėtas akcinis kapitalas) arba pajinis kapitalas;
2) kapitalo rezervas;
3) perkainojimo rezervas;
4) privalomas rezervas arba rezervinis kapitalas;
5) atsargos rezervas;
6) kiti rezervai;
7) nepaskirstytasis pelnas (nuostolis).

28 straipsnis. Įstatinis kapitalas

1. Finansų institucijos įstatinis kapitalas arba pajinis kapitalas sudaromas, didinamas arba mažinamas Lietuvos Respublikos įstatymų dėl įmonės rūšies, kurios pagrindu veikia finansų institucija, veiklos bei finansinių paslaugų teikimo, nustatyta tvarka, jeigu šis įstatymas nenustato ko kita.

2. Steigiamų finansų institucijų įstatinis kapitalas arba pajinis kapitalas sudaromas apmokant įsigyjamas įstatinio kapitalo ir/arba balsavimo teisių dalis tik pinigais, kurie įmokami į steigėjų vardu tam tikslui atidarytą kaupiamąją sąskaitą vienoje iš kredito įstaigų, turinčių licenciją teikti finansines paslaugas Lietuvos Respublikos teritorijoje. Sukauptos lėšos pervedamos į finansų institucijos sąskaitą įregistravus steigiamą įmonę juridinių asmenų registre ir jeigu tai nustatyta Lietuvos Respublikos įstatymuose, gavus licenciją teikti finansines paslaugas.

3. Finansų institucijai, veikiančiai Lietuvos Respublikos akcinių bendrovių įstatymo nustatyta tvarka, leidžiama savo vardu įsigyti savo išleistų akcijų, jeigu šiam tikslui iš praėjusių finansinių metų pelno tam buvo sudarytas specialus nepaskirstytinasis rezervas. Tačiau jau valdomų ir įsigyjamų akcijų nominalių verčių suma negali būti didesnė kaip 5 procentai įstatinio kapitalo, o išlaidos joms įsigyti - sudaryto specialaus nepaskirstytinojo rezervo dydžio.

4. Finansų institucijos vardu arba jos kontroliuojamų įmonių įsigytos finansų institucijos išleistos įstatinio kapitalo ir/arba balsavimo teisių dalys nesuteikia teisės dalyvauti valdant finansinę instituciją.

29 straipsnis. Rezervai

1. Finansų institucijos kapitalo rezervas - akcijų priedai (nominalios vertės perviršis) arba kiti finansų institucijos savininkų piniginiai įnašai už teisę turėti finansų institucijos kapitalo ir/arba dalyvauti ją valdant, kurie nėra įstatinio kapitalo dalis.

2. Finansų institucijos kapitalo rezervas sudaromas iš pajamų skirtumo, gauto pardavus naujai išleistas įstatinio kapitalo ir/arba balsavimo teisių dalis emisijos kaina, aukštesne nei jų nominali vertė, arba kitų finansų institucijos savininkų piniginių įnašų už teisę turėti finansų institucijos įstatinio kapitalo ir/arba dalyvauti ją valdant, kurie nėra įstatinio kapitalo dalis.

3. Kapitalo rezervas pasibaigus finansiniams metams gali būti finansų institucijos dalyvių sprendimu panaudotas nuostoliams, patirtiems dėl operacijų, susijusių su savo išleistų įstatinio kapitalo ir/arba balsavimo teisių dalių pirkimu - pardavimu, dengti, įskaitytas į paskirstytinąjį rezultatą arba panaudotas įstatiniam kapitalui padidinti.

4. Perkainojimo rezervas - nekilnojamojo turto, naudojamo finansų institucijos veiklai, bei finansinio turto, kuris yra įsigytas investicijų ir valdymo tikslais ir nėra įrašytas į finansų institucijos prekybinę knygą, vertės padidėjimo suma, gauta perkainojus turtą.

5. Turto, kurį finansų institucija įgijo reikalavimo teisei pagal kliento finansinius įsipareigojimus patenkinti iš savo kliento arba trečiojo asmens, laidavusio arba garantavusio, arba įkeitusio turto už finansų institucijos kliento įsipareigojimus, vertės pasikeitimas negali būti įskaitytas į perkainojimo rezervą.

6. Perkainojimo rezervas finansinių metų eigoje gali būti mažinamas be finansų institucijos dalyvių sutikimo, kai perkainotas turtas nurašomas, nukainojamas arba perleidžiamas kitų asmenų nuosavybėn. Tokiu atveju perkainojimo rezervas yra mažinamas tokiu dydžiu, kuris buvo įskaitytas į perkainojimo rezervą to turto perkainojimo metu.

7. Finansinė institucija negali naudoti turto perkainojimo rezervo veiklos nuostoliams dengti, pervesti jį į paskirstytinąjį rezultatą.

8. Finansų institucijos privalomas rezervas arba rezervinis kapitalas Lietuvos Respublikos įstatymuose dėl įmonės rūšies, kurios pagrindu veikia finansų institucija, veiklos nustatyta tvarka.

9. Finansų institucija, prieš skirstydama finansinių metų grynąjį pelną kitiems tikslams, privalo iš jo atskaityti į atsargos rezervą, jeigu tai nustatyta Lietuvos Respublikos įstatymuose dėl įmonės rūšies, kurios pagrindu veikia finansų institucija, veiklos.

10. Finansų institucija jos savininkų sprendimu gali panaudoti atsargos rezervą tik savo patirtiems nuostoliams padengti.

11. Kitus finansų institucijos rezervus sudaro nepaskirstytinieji ir paskirstytinieji rezervai. Jų paskirtį, sudarymo, naudojimo ir panaikinimo tvarką nustato Lietuvos Respublikos įstatymai, dėl finansinių paslaugų teikimo bei finansų institucijų veiklos ir įmonės rūšies, kurios pagrindu veikia finansų institucija, veiklą ir jos įstatai (statutas).

30 straipsnis. Nepaskirstytasis pelnas (nuostolis)

Finansų institucijos nepaskirstytasis pelnas (nuostolis) finansinių metų pradžioje gali būti panaudotas tik tiems finansiniams metams pasibaigus, išskyrus finansų institucijos reorganizavimo, likvidavimo arba pertvarkymo atvejus, ir įtraukiamas į paskirstytinąjį rezultatą.

31 straipsnis. Pelnas ir jo paskirstymas

1. Finansų institucijos pelnas arba nuostolis – yra finansų institucijos finansinis metinės veiklos rezultatas, kuris apskaičiuojamas iš finansų institucijos finansinių metų pajamų atskaičius tų metų finansų institucijos sąnaudas. Finansų institucijos pajamos ir sąnaudos nustatomos vadovaujantis finansų institucijos valdymo organų, atsižvelgiant į Lietuvos Respublikos teisės aktų reikalavimus ir nusistovėjusią tarptautinę praktiką, pasirinkta ir jų sprendimais patvirtinta finansinės apskaitos politika.

2. Grynasis pelnas arba nuostolis yra grynasis finansinis metinės veiklos rezultatas, kuris apskaičiuojamas iš finansų institucijos finansinio metinės veiklos rezultato atėmus ataskaitinio laikotarpio apskaičiuotas mokesčių sumas.

3. Finansų institucijos finansiniai metai sutampa su kalendoriniais metais.

4. Per finansinius metus gautas grynasis finansinis metinės veiklos rezultatas (pelnas arba nuostolis) turi būti paskirstytas ne vėliau kaip per tris mėnesius pasibaigus finansiniams metams, kai finansų institucijos dalyviai savo sprendimu tvirtina metinę finansinę ataskaitą.

5. Finansų institucijos dalyvių sprendime dėl grynojo finansinio metinės veiklos rezultato (pelno arba nuostolio) paskirstymo turi būti nurodyta:

1) nepaskirstytasis pelnas (nuostolis) finansinių metų pradžioje;
2) grynasis finansinis metinės veiklos rezultatas (pelnas arba nuostolis);
3) paskirstytinasis rezultatas (pelnas arba nuostolis);
4) pervedimai iš rezervų nuostoliams dengti;
5) dalyvių įnašai nuostoliams dengti (jeigu visą arba dalį paskirstytinojo rezultato (nuostolio) nusprendė padengti finansų institucijos dalyviai);
6) pelno paskirstymas į rezervus;
7) pelnas, skiriamas dividendams arba kitoms pelno dalims išmokėti;
9) nepaskirstytasis pelnas (nuostolis), perkeliamas į kitus finansinius metus.

6. Finansų institucijos dalyviai gali priimti nutarimą skirti dalį paskirstytinojo rezultato dividendams arba kitoms pelno dalims išmokėti ir kitiems tikslams, jeigu įvykdytos šios sąlygos:

1) nepadengtas ankstesniųjų finansinių metų nuostolis perkeltas į finansinių metų pradžią ;

2) padaryti Lietuvos Respublikos įstatymuose nustatyti privalomi atskaitymai į privalomą rezervą arba rezervinį kapitalą ir atsargos rezervą;

3) padaryti atskaitymai į finansų institucijos įstatuose (statute) nustatytus rezervus;

4) išmokėjus dividendus ir panaudojus pelno dalį kitiems tikslams, finansų institucijos kapitalas atitiks įstatymų ir kitų teisės aktų reikalavimus.

7. Jeigu pasibaigus finansiniams metams kitų finansinių metų pradžioje finansų institucijos nepaskirstytinojo rezultato ir grynojo metinės veiklos rezultato suma yra neigiama (nuostolis), finansų institucijos dalyviai privalo priimti sprendimą padengti šį nuostolį įtraukdami į paskirstytinąjį rezultatą pervedimus iš rezervų ir kapitalų tokia seka:

1) pervedimai iš kitų rezervų, nepanaudotų finansiniais metais;
2) pervedimai iš privalomo rezervo arba rezervinio kapitalo;
3) pervedimai iš atsargos rezervo;
4) pervedimai iš kapitalo rezervo.

8. Jeigu šių pervedimų iš rezervų nepakanka nuostoliui padengti:

1) likęs nepaskirstytas nuostolis perkeliamas į kitų finansinių metų pradžią, jeigu finansų institucijos kapitalas atitinka Lietuvos Respublikos įstatymų ir kitų teisės aktų reikalavimus;

2) finansų institucijos dalyviai privalo priimti sprendimą padengti nuostolį finansų institucijos dalyvių įnašais - finansų institucijos kapitalas turi būti atkurtas taip, kad jis atitiktų Lietuvos Respublikos įstatymų ir kitų teisės aktų reikalavimus.

9. Finansų institucijos dalyviams nepriėmus sprendimo padengti nuostolį dalyvių įnašais ir taip atkurti kapitalą iki Lietuvos Respublikos teisės aktuose nustatytų dydžių arba priėmus tokį sprendimą, tačiau neatkūrus kapitalo iki teisės aktuose nustatytų dydžių per jų nustatytą terminą, finansų institucijai taikomos įstatymų nustatytos poveikio priemonės.

32 straipsnis. Premijos ir tantjemos

Finansų institucijos darbuotojams išmokamos premijos ir metinės išmokos (tantjemos) valdymo organų nariams pripažįstamos sąnaudomis ir įtraukiamos į veiklos rezultatą.

SEPTINTASIS SKIRSNIS
FINANSŲ INSTITUCIJOS VEIKLOS RIZIKA IR JOS APRIBOJIMAS

33 straipsnis. Rizikos prisiėmimas

1. Finansų institucija privalo turėti rašytines vidaus taisykles, kurios užtikrintų, kad:

1) finansų institucija, sudarydama sandorius dėl finansinių paslaugų teikimo ir investuodama lėšas, veiktų saugiai bei patikimai ir iš sandorių kylančią riziką prisiimtų apdairiai bei atsargiai;

2) finansų institucija galėtų laiku atpažinti iš sudaromų sandorių kylančią galimą riziką, tinkamai ją įvertinti bei sumažinti, nuolat ją stebėti bei valdyti.

2. Finansų institucijos sandoriai, turintys galimos rizikos požymių, turi būti sudaryti rašytine forma. Finansų institucija, veikdama kapitalo ir pinigų rinkose, gali sudaryti sandorius ir žodžiu, tačiau informacija apie tokių sandorių sudarymą vėliau turi būti išdėstyta rašytine forma arba kita leidžiančia atskleisti sandorius forma.

3. Finansų institucija, prieš priimdama sprendimą įsigyti kapitalo arba pinigų rinkos priemonių, skolinti, prisiimti įsipareigojimus už savo klientą, privalo įsitikinti, kad:

1) įsigyjamas finansinis turtas, įkeičiamas arba kitas turtas, iš kurio ateityje gali būti tenkinamas finansų institucijos reikalavimas, tikrai yra, jo vertė reali ir iš jo gali būti tenkinamas įgytas finansų institucijos reikalavimas;

2) kliento finansinė bei ekonominė būklė ir jos prognozės leidžia tikėtis, kad klientas sugebės įvykdyti įsipareigojimus;

3) klientas vykdė ir vykdo savo finansinius įsipareigojimus finansų institucijoms.

4. Finansų institucija privalo Lietuvos Respublikos archyvų įstatymo nustatyta tvarka saugoti visus dokumentus, kurių pagrindu buvo priimtas sprendimas sudaryti sandorį arba diskontuoti vekselį.

5. Finansų institucija negali kliento įsipareigojimams užtikrinti priimti:

1) kliento arba trečiojo asmens turto įkeitimo, kuris jau įkeistas pagal kitą sandorį, išskyrus atvejį, kai šio turto įkeitimas yra įregistruotas hipotekos registre;

2) kliento arba trečiojo asmens turto įkeitimo, kurio įkeitimas yra įregistruotas hipotekos registre, tačiau šiuo įkeitimu užtikrinta kliento prievolė kitiems kreditoriams (kreditoriaus reikalavimas) yra didesnė negu 70 procentų įkeisto turto vertės;

3) pačios finansų institucijos įstatinio kapitalo ir/arba balsavimo teisių dalies įkeitimo;

4) pačios finansų institucijos kontroliuojamos arba ją globojančios (patronuojančios) finansų institucijos įstatinio kapitalo ir/arba balsavimo teisių dalies įkeitimo;

5) įmonės, kuri turi kvalifikuotąją finansų institucijos kliento įstatinio kapitalo ir/arba balsavimo teisių dalį arba kurios kvalifikuotąją įstatinio kapitalo ir/arba balsavimo teisių dalį turi finansų institucijos klientas, įstatinio kapitalo ir/arba balsavimo teisių dalies įkeitimo.

6. Finansų institucija, sudariusi sandorį, privalo nuolat stebėti ir dokumentuose fiksuoti, ar klientas vykdo sutartinius įsipareigojimus, ar jo finansinė ir ekonominė būklė nekelia grėsmės tinkamam sutartinių įsipareigojimų finansų institucijai vykdymui.

7. Finansų institucija, sudarydama su klientu sandorį, turintį galimos rizikos požymių, turi reikalauti, kad sudaromoje sutartyje būtų aiškiai nurodyta:

1) sutarties dėl finansinių paslaugų teikimo objektas, finansų paslaugos teikimo paskirtis (jei ji yra);

2) duomenys apie klientą;

3) sutartį sudarančių šalių teisės, įsipareigojimai, įsipareigojimų įvykdymo užtikrinimo priemonės;

4) finansų institucijos teisė, klientui nevykdant arba netinkamai vykdant sutartinius įsipareigojimus, prieš terminą nutraukti sutartį arba pareikalauti iš kliento arba trečiojo asmens, prisiimančio įsipareigojimus už klientą, įvykdyti įsipareigojimus prieš terminą, arba pareikalauti suteikti papildomas prievolių įvykdymo užtikrinimo priemones;

5) kitos įstatymų nedraudžiamos priemonės, kurios leistų finansų institucijai sumažinti prisiimamą riziką.

34 straipsnis. Rizikos įvertinimas ir ribojimas

1. Finansų institucija privalo įvertinti ir riboti riziką, atsirandančią:

1) dėl finansinių paslaugų teikimo finansų institucijos vadovams ir su jais artimos giminystės arba svainystės ryšiais ir turtiniais ryšiais susijusiems asmenims;

2) dėl finansinių paslaugų teikimo finansų institucijos kvalifikuotosios įstatinio kapitalo ir/arba balsavimo teisių dalies savininkams ir su jais artimos giminystės arba svainystės ir turtiniais ryšiais susijusiiemsų asmenų;

3) dėl finansinių paslaugų teikimo vienam klientui arba tarpusavyje susijusių klientų grupei, kai finansų institucijos reikalavimai pagal sudarytas sutartis viršija Lietuvos Respublikos įstatymų ir kitų teisės aktų nustatytas ribas;

4) dėl investicijų į kitų įmonių įstatinio kapitalo ir/arba balsavimo teisių dalis ;

5) dėl investicijų į žemę ir kitą nekilnojamąjį turtą;

6) dėl operacijų pinigų ir kapitalo rinkose.

2. Finansų institucija privalo Lietuvos Respublikos teisės aktuose nustatyta tvarka perkainoti savo turtą bei nustatyti jo grynąją vertę, atsižvelgdama į kiekvieno sandorio dėl finansinių paslaugų teikimo rizikingumą, į kliento finansinę bei ekonominę būklę, į prievolių, pagal sandorius dėl finansinių paslaugų teikimo, vykdymą, į turimas šių prievolių įvykdymo užtikrinimo priemones bei kitas aplinkybes, turinčias įtakos finansų institucijos turto vertei.

3. Finansų institucija privalo imtis visų Lietuvos Respublikos teisės aktuose nustatytų ir finansų institucijų veiklos praktikoje taikomų priemonių apsaugoti savo turtą nuo nuvertėjimo.

4. Finansų institucija privalo Lietuvos Respublikos teisės aktų nustatyta tvarka sudaryti atidėjinius (atidėjimus) jos veiklos rizikai sumažinti, įskaitant skolinimo, rinkos, palūkanų normos, valiutų keitimo kurso, investicijų, šalies bei kitas rizikos rūšis, kurios gali būti nustatytos ir įvertintos, ir dėl rizikos patirtiems nuostoliams padengti bei finansų institucijos turto realiai vertei nustatyti (toliau - specialieji atidėjiniai (atidėjimai) veiklos rizikai sumažinti).

5. Be specialiųjų atidėjinių (atidėjimų) veiklos rizikai sumažinti finansinė institucija privalo suformuoti bendruosius atidėjinius (atidėjimus) galimiems nuostoliams, susijusiems su tikėtina rizika, padengti.

6. Finansų institucijos sudaryti specialieji ir bendrieji atidėjiniai (atidėjimai) veiklos rizikai sumažinti yra finansų institucijos veiklos sąnaudos.

AŠTUNTASIS SKIRSNIS
FINANSŲ INSTITUCIJOS LIKVIDUMAS IR MOKUMAS

35 straipsnis. Finansų institucijos likvidumas ir mokumas

1. Finansų institucija privalo būti visada pasirengusi vykdyti mokėjimus pagal savo įsipareigojimus pirmu kliento pareikalavimu (likvidumas) ir įvykdyti visus savo įsipareigojimus (mokumas).

2. Finansų institucija privalo vykdyti Lietuvos Respublikos teisės aktuose nustatytus reikalavimus, keliamus likvidumui, derindama įgytų reikalavimų įvykdymo terminus ir dydžius su prisiimtų įsipareigojimų įvykdymo terminais ir dydžiais, atsižvelgdama į savo veiklos pobūdį, apimtis ir riziką, bei priežiūros institucijos nustatytus reikalavimus, keliamus finansų institucijų likvidumui.

3. Finansų institucija privalo turėti rašytines likvidumo ir mokumo užtikrinimo vidaus taisykles, smulkiai apibrėžiančias likvidumo ir mokumo kontrolės bei valdymo procedūras.

4. Reikalavimus finansų institucijų likvidumui ir mokumui nustato Lietuvos Respublikos įstatymai dėl finansinių paslaugų teikimo ir finansų institucijų veiklos bei priežiūros institucijų priimti teisės aktai.

DEVINTASIS SKIRSNIS
FINANSŲ INSTITUCIJOS KONTROLIUOJAMOS ĮMONĖS, PADALINIAI IR FINANSINĖS GRUPĖS

36 straipsnis. Finansų institucijos kontroliuojamos įmonės

Finansų institucija, vadovaudamosi Lietuvos Respublikos įstatymais dėl jos veiklos, gali steigti, įsigyti ir valdyti kontroliuojamas įmones.

37 straipsnis. Finansų institucijos padaliniai

1. Finansų institucija, jeigu to nedraudžia Lietuvos Respublikos įstatymai dėl jos veiklos, turi teisę teikti finansines paslaugas Lietuvos Respublikos įstatymuose dėl finansinių paslaugų teikimo ir finansų institucijų veiklos nustatyta tvarka įsteigtuose savo padaliniuose, veikiančiuose toje pačioje arba kitoje negu finansų institucijos buveinė vietoje.

2. Finansų institucija gali steigti filialus, atstovybes ir kitus šio įstatymo 39 straipsnio 2 dalyje nustatytus padalinius.

38 straipsnis. Finansų institucijos filialai

1. Finansų institucija, jeigu to nedraudžia Lietuvos Respublikos įstatymai dėl jos veiklos, turi teisę steigti filialus Lietuvos Respublikoje ir užsienio valstybėse.

2. Finansų institucijos filialas turi teisę pagal savo veiklos tikslus, nustatytus finansų institucijos valdymo organų patvirtintuose filialo nuostatuose, teikti finansines paslaugas kitoje negu finansų institucijos buveinė vietoje. Už filialo sandorius ir veiklą atsako jį įsteigusi finansų institucija.

39 straipsnis. Finansų institucijų atstovybės ir kiti padaliniai

1. Lietuvos Respublikos finansų institucijos, jeigu to nedraudžia Lietuvos Respublikos įstatymai dėl jų veiklos, savo interesams atstovauti gali steigti atstovybes užsienio valstybėse, o užsienio valstybių finansų institucijos - savo atstovybes Lietuvos Respublikoje.

2. Finansų institucijos, jeigu tai numatyta jų įstatuose (statute, nuostatuose) ir to nedraudžia Lietuvos Respublikos įstatymai dėl jų veiklos, gali teikti finansines paslaugas ir kitoje negu jos pačios arba jų filialo buveinė vietoje, įsteigus atskirus padalinius, darbo vietas arba automatizuotus punktus.

40 straipsnis. Finansinės grupės

1. Finansų institucija ir jos kontroliuojamos finansų institucijos bei šių finansų institucijų kontroliuojamos kitos finansų institucijos, kurias tiesiogiai ir/arba netiesiogiai kontroliuoja pirmoji finansų institucija, yra finansinė grupė.

2. Įmonės, kurias tiesiogiai ir/arba netiesiogiai kontroliuoja finansų institucijos, negali įsigyti arba valdyti jas kontroliuojančių finansų institucijų įstatinio kapitalo ir/arba balsavimo teisių dalies.

3. Finansų institucija, kuri globoja (patronuoja) kitas į finansinę grupę įeinančias finansų institucijas:

1) privalo jas valdyti arba veikti jų veiklą taip, kad visa finansinė grupė kartu ir kiekviena į šią grupę įeinanti finansų institucija atskirai veiktų saugiai ir patikimai;

2) privalo užtikrinti, kad į finansinę grupę įeinančios finansų institucijos turėtų pakankamai kapitalo ir visa finansinė grupė vykdytų reikalavimus, keliamus saugiai ir patikimai jų veiklai.

DEŠIMTASIS SKIRSNIS
FINANSINIŲ GRUPIŲ JUNGTINĖ (KONSOLIDUOTA) PRIEŽIŪRA

41 straipsnis. Jungtinės (konsoliduotos) priežiūros objektas

Jungtine (konsoliduota) priežiūra taikoma:

1) finansų institucijai, kuri globoja (patronuoja) kitas į finansinę grupę įeinančias finansų institucijas, jeigu bent vienos iš šių į finansinę grupę įeinančių finansų institucijų veiklos priežiūrą nustato Lietuvos Respublikos įstatymai;

2) finansų institucijai, kuri priklauso finansinei grupei, jeigu bent vienos iš šių į finansinę grupę įeinančių finansų institucijų veiklos priežiūrą nustato Lietuvos Respublikos įstatymai;

3) finansų institucijai, kuri nepriklauso finansinei grupei, tačiau 20 arba daugiau procentų jos įstatinio kapitalo ir/arba balsavimo teisių tiesiogiai ir/arba netiesiogiai turi finansinei grupei, kuriai taikoma jungtinė (konsoliduota) priežiūra, priklausanti finansų institucija;

4) finansų institucijai, kuri nepriklauso finansinei grupei, tačiau yra kontroliuojama asmens, kuris yra finansų institucijos, globojančios (patronuojančios) į finansinę grupę įeinančias finansų institucijas, arba vienos iš finansų institucijų - finansinės grupės narių dalyvis, jeigu tos finansų institucijos veiklos priežiūrą nustato Lietuvos Respublikos įstatymai.

42 straipsnis. Jungtinės (konsoliduotos) finansų grupės atskaitomybės sudarymas

1. Finansų institucija, kuri globoja (patronuoja) kitas į finansinę grupę įeinančias finansų institucijas, privalo sudaryti jungtinę (konsoliduotą) finansinės grupės atskaitomybę. Apskaičiuojant jungtinį (konsoliduotą) finansinės grupės kapitalą, prie nuosavo globojančios (patronuojančios) finansų institucijos perskaičiuoto kapitalo pridedamas visas kitų į finansinę grupę įeinančių finansų institucijų nuosavas kapitalas (netiesioginės kontrolės atveju – kapitalo dalys, kurios yra proporcingos netiesiogiai turimoms šių finansų institucijų įstatinio kapitalo ir/arba balsavimo teisių dalims).

2. Asmenys, nurodyti šio įstatymo 41 straipsnio 2, 3 ir 4 punktuose ir priklausantys Lietuvos Respublikos jurisdikcijai, privalo pateikti finansų institucijai, globojančiai (patronuojančiai) kitas į finansinę grupę įeinančias finansų institucijas ataskaitas, duomenis ir informaciją, būtiną jungtinei (konsoliduotai) finansinės grupės atskaitomybei sudaryti ir jungtinei (konsoliduotai) priežiūrai vykdyti.

2.	Finansų institucija, globojanti (patronuojanti) kitas į finansinę grupę įeinančias finansų institucijas, privalo ne vėliau kaip per tris ketvirčius po finansinių metų pabaigos parengti ir pateikti priežiūros institucijai jungtinę (konsoliduotą) finansinės grupės metinę finansinę ataskaitą su nepriklausomo auditoriaus išvada ir kitas jungtines (konsoliduotas) ataskaitas.

43 straipsnis. Jungtinė (konsoliduota) priežiūra

1. Jeigu bent viena iš į finansinę grupę įeinančių finansų institucijų yra kredito įstaiga, bendrą visos finansinės grupės jungtinę (konsoliduotą) priežiūrą atlieka kredito įstaigų priežiūrą atliekanti institucija. Jeigu į finansinę grupę neįeina kredito įstaiga, tai tokios grupės jungtinė (konsoliduota) priežiūra atliekama, jeigu tai nustatyta kituose Lietuvos Respublikos įstatymuose.

2. Visos finansinės grupės jungtinę (konsoliduotą) priežiūrą atliekanti priežiūros institucija jungtinės (konsoliduotos) priežiūros tikslu gali iš asmenų, nurodytų šio įstatymo 41 straipsnyje reikalauti, o jie privalo pateikti priežiūros institucijai reikalingas ataskaitas, duomenis arba informaciją. Priežiūros institucijai pareikalavus, jai pateikiamos ataskaitos ir finansiniai duomenys privalo būti patvirtinti nepriklausomo auditoriaus.

3. Vienai finansų institucijai Lietuvos Respublikos įstatymuose nustatyti rizikos apribojimai jungtiniu (konsoliduotu) pagrindu taikomi visai finansinei grupei.

VIENUOLIKTASIS SKIRSNIS
FINANSŲ INSTITUCIJOS APSKAITA IR AUDITAS

44straipsnis. Apskaita

1. Finansų institucija privalo tvarkyti finansinę apskaitą vadovaudamasi Lietuvos Respublikos įstatymais ir kitais teisė aktais, taip pat finansų institucijos valdymo organų, atsižvelgiant į tarptautinę praktiką, pasirinkta apskaitos politika.

2. Finansų institucijos veiklos finansinės apskaitos sistema privalo būti organizuota taip, kad:

1)	finansinė ataskaita įvardytų tikrą finansų institucijos finansinę padėtį;

2) sudaryti sąlygas finansų institucijos vadovams saugiai ir patikimai naudoti bei valdyti finansų institucijos turtą ir juo disponuoti;

3) sudarytų sąlygas finansų institucijos dalyviams ir įstatymų įgaliotoms institucijoms tikrinti ir kontroliuoti finansų institucijos, jos vadovų ir kitų darbuotojų, turinčių teisę priimti sprendimus, dėl kurių atsiranda finansų institucijos prievolės kitiems asmenims, veiklą ir finansų institucijos finansinę būklę.

3. Pasibaigus finansiniams metams, finansų institucija privalo:

1) per tris mėnesius nuo finansinių metų pabaigos, bet ne vėliau kaip prieš dešimt dienų iki eilinio visuotinio finansų institucijos dalyvių susirinkimo, sudaryti sąlygas finansų institucijos dalyviams susipažinti, o jeigu tai nustatyta Lietuvos Respublikos įstatymuose, - pateikti priežiūros institucijai nepriklausomo auditoriaus (toliau – auditorius) patikrintą metinę finansinę atskaitomybę, sprendimo dėl pelno paskirstymo projektą bei nepriklausomo auditoriaus ataskaitą apie finansų institucijos metinės finansinės atskaitomybės auditą ir visas kitas auditoriaus ataskaitas arba išvadas dėl metinės finansinės ataskaitos;

2) ne vėliau kaip per tris mėnesius nuo finansinių metų pabaigos finansų institucijos dalyvių visuotinio susirinkimo sprendimu patvirtinti metinę finansinę atskaitomybę ir priimti sprendimą dėl pelno paskirstymo;

3) per tris dienas po finansų institucijos dalyvių visuotinio susirinkimo sprendimo dėl metinės finansų ataskaitos patvirtinimo priėmimo pateikti priežiūros institucijai šio susirinkimo patvirtintą metinę finansinę ataskaitą ir sprendimą dėl pelno paskirstymo, jeigu finansų institucijos veiklos priežiūrą nustato Lietuvos Respublikos įstatymai;

4) per keturis mėnesius nuo finansinių metų pabaigos Lietuvos Respublikos įstatymų ir kitų teisės aktų nustatyta tvarka pateikti visuomenei metinę finansinę atskaitomybę ir auditoriaus išvadą, jeigu to reikalauja Lietuvos Respublikos įstatymai dėl finansinių paslaugų teikimo ir finansų institucijų veiklos;

5) finansų institucija, globojanti (patronuojanti) kitas į finansinę grupę įeinančias finansų institucijas, - per devynis mėnesius nuo finansinių metų pabaigos pateikti visuomenei jungtinę (konsoliduotą) finansų grupės metinę finansinę atskaitomybę Lietuvos Respublikos įstatymų ir kitų teisės aktų nustatyta tvarka.

4. Finansų institucijos dalyvių visuotinis susirinkimas negali svarstyti ir tvirtinti neaudituotos metinės finansinės atskaitomybės.

5. Finansų institucijos dalyvių visuotinio susirinkimo sprendimas dėl pelno paskirstymo yra negaliojantis, jeigu metinė finansinė ataskaita yra neaudituota.

45 straipsnis. Auditas
1. Audito įmonė turi patvirtinti, ar finansų institucija:

1) savo metinėje finansinėje atskaitomybėje pilnai, teisingai ir tiksliai atvaizdavo metinės veiklos rezultatus ir finansinę būklę;

2) finansinę atskaitomybę parengė pagal Lietuvos Respublikoje galiojančius teisės aktus dėl finansinę apskaitos bei bendruosius apskaitos principus;

3) tiksliai ir kvalifikuotai įvertino turtą;

4) atliko privalomus turto vertės patikslinimus bei nurašymus;

5) sudarė privalomus ir būtinus kapitalus, rezervus ir atidėjinius (atidėjimus) veiklos rizikai sumažinti;

6) laikosi Lietuvos Respublikos teisės aktų nustatytų reikalavimų, keliamų kapitalui;

7) atitinka Lietuvos Respublikos teisės aktuose nustatytus reikalavimus, keliamus veiksmingam ir patikimam nuosavybės valdymui bei saugiai ir patikimai veiklai;

8) turi tinkamas vidaus kontrolės ir informacines sistemas.

2. Visuotinis finansų institucijos dalyvių susirinkimas renka audito įmonę einamųjų finansinių metų metinei finansinei atskaitomybei patikrinti ir tvirtina praėjusių finansinių metų metinę finansinę atskaitomybę.

3. Finansinė institucija privalo iki einamųjų finansinių metų pirmojo pusmečio pabaigos sudaryti sutartį dėl metinės finansinės atskaitomybės audito su visuotinio finansų institucijos dalyvių susirinkimo išrinkta audito įmone ir pateikti ją priežiūros institucijai, jeigu finansų institucijos veiklos priežiūrą nustato Lietuvos Respublikos įstatymai.

46 straipsnis. Reikalavimai auditoriui ir audito įmonei

1. Finansų institucijos metinės finansų atskaitomybės auditą gali atlikti tik toks auditorius, kuris atitinka šiuos reikalavimus:

1) turi galiojantį auditoriaus pažymėjimą;

2) nėra susijęs artimos giminystės arba svainystės ryšiais su finansų institucijos, kurioje atliekamas auditas, administracijos vadovu ir vyriausiuoju finansininku (buhalteriu), tarybos arba valdybos nariais, kvalifikuotos įstatinio kapitalo ir/arba balsavimo teisių dalies turėtojais (valdytojais);

3) netvarko audituojamos finansų institucijos apskaitos ir nesudaro finansinės atskaitomybės;

4) jei yra buvęs audituojamos finansų institucijos arba užsakovo darbuotojas, tai nuo darbo santykių pasibaigimo dienos turi būti praėję ne mažiau kaip treji metai;

5) tiesiogiai neturi audituojamos finansų institucijos įstatinio kapitalo ir/arba balsavimo teisių dalies, o jei turėjo – nuo jų perleidimo praėjo ne mažiau kaip 3 metai;

6) neturi turtinių įsipareigojimų audituojamai finansų institucijai;

7) nė vienas iš audituojamos kvalifikuotosios finansų institucijos įstatinio kapitalo ir/arba balsavimo teisių dalies savininkų nėra susijęs turtiniais ryšiais su auditoriumi.

2. Finansų institucijos metinės finansinės atskaitomybės auditą gali atlikti tokia audito įmonė, kuri atitinka šiuos reikalavimus:

1) civilinė atsakomybė yra apdrausta Lietuvos Respublikos įstatymų nustatyta tvarka;

2) per vienerius metus už audito paslaugas iš vienos audituojamos finansų institucijos gautos pajamos neviršija 20 procentų visų audito įmonės per dvejus metus iš eilės gautų pajamų.

3. Ta pati audito įmonė gali atlikti auditą toje pačioje finansų institucijoje ne daugiau kaip trejus metus iš eilės.

47 straipsnis. Auditoriaus ir audito įmonės pareigos

1. Audito įmonė privalo finansų institucijos ir audito įmonės sutartyje numatytais terminais, bet ne vėliau kaip 15 dienų iki eilinio visuotinio finansų institucijos dalyvių susirinkimo, pateikti finansų institucijai audito išvadą, kurioje auditorius, be kitų nuostatų, pareiškia savo nuomonę apie finansų institucijos metinę finansinę atskaitomybę.

2. Auditorius nedelsdamas raštiškai informuoja finansų institucijos valdymo organus ir priežiūros instituciją, jeigu audituojamos finansų institucijos veiklos priežiūrą nustato Lietuvos Respublikos įstatymai:

1) dėl kurių jis bus priverstas atsisakyti pareikšti nuomonę apie finansų institucijos metinę finansinę ataskaitą arba pareikšti nuomonę su išlygomis;

2) liudijančius apie nusikalstamą veiką, padarytus arba galinčius įvykti grubius vidaus tvarkos pažeidimus;

3) apie Lietuvos Respublikos įstatymų ir kitų teisės aktų, nustatančių reikalavimus saugiai ir patikimai veiklai, pažeidimus;

4) kad finansų institucijos reikalavimai pagal sudarytus sandorius nepakankamai užtikrinti arba jos turimas (valdomas) turtas nėra pakankamai apsaugotas nuo nuvertėjimo (praradimo);

5) apie rimtus vidaus kontrolės sistemos trūkumus arba jos nepakankamumą;

6) dėl kurių aiškiai skiriasi auditoriaus ir finansų institucijos vadovų nuomonė apie sugebėjimą įvykdyti visus savo įsipareigojimus (mokumą), apie pajamas arba pelną, apie informacijos rinkimą, apdorojimą ir informacinės sistemos patikimumą arba apie finansinę apskaitą.

3. Auditorius gali suteikti priežiūros institucijai konsultacijas arba perspėti priežiūros instituciją apie patikrinimo rezultatus ir šio straipsnio 2 dalyje nenumatytais atvejais.

4. Priežiūros institucija gali pareikalauti iš auditoriaus, o jis privalo pateikti priežiūros institucijai visokią informaciją apie finansų institucijoje atlikto patikrinimo rezultatus.

48 straipsnis. Auditoriaus atsakomybė

1. Auditorius atsako už išvadą dėl audituotoje finansų institucijos metinėje finansinėje ataskaitoje pateiktų duomenų išsamumo, tikrumo ir tikslumo Lietuvos Respublikos įstatymų nustatyta tvarka.

2. Priežiūros institucijos sprendimu finansų institucijoms, kurių veiklos priežiūrą nustato Lietuvos Respublikos įstatymai, gali būti uždrausta sudaryti sutartis dėl finansų atskaitomybės audito su tam tikromis audito įmonėmis, jeigu jos neatitinka (nevykdo) šio įstatymo 45 ir 46 straipsnių nuostatų reikalavimų.

DVYLIKTASIS SKIRSNIS
FINANSŲ INSTITUCIJŲ VEIKLOS PRIEŽIŪRA

49 straipsnis. Finansų institucijų veiklos priežiūra

1. Finansų institucijų, teikiančių licencines finansines paslaugas, veiklą prižiūri Lietuvos Respublikos įstatymų nustatyta priežiūros institucija.

2. Finansų institucijų veiklos valstybinę priežiūrą atliekančių priežiūros institucijų steigimą ir veiklą, teises ir pareigas, atskaitomybę bei atsakomybę nustato Lietuvos Respublikos įstatymai ir kiti teisės aktai.

3. Finansų institucijų veiklos valstybinę priežiūrą atliekančių priežiūros institucijų tarpusavio bendradarbiavimą bei sąveiką prižiūrint finansų institucijas koordinuoja Finansų institucijų veiklos reglamentavimo ir priežiūros koordinavimo taryba.

50 straipsnis. Finansų institucijų veiklos reglamentavimo ir priežiūros koordinavimo taryba

1. Finansų institucijų veiklos reglamentavimo ir priežiūros koordinavimo taryba (toliau Taryba)- visuomeniniais pagrindais sukurta ir veikianti pagal Tarybos patvirtintus nuostatus;

2. Į Tarybos sudėtį įeina finansų viceministras, Lietuvos banko valdybos pirmininko pavaduotojas, priežiūros institucijų arba jų struktūrinių padalinių, kurie tiesiogiai atlieka finansų institucijų priežiūrą, vadovai, valstybės įmonės Indėlių draudimo fondo vadovas bei finansų institucijų asociacijų atstovai;

3. Taryba vadovaudamasi patvirtintais nuostatais:

1) analizuoja ir teikia pasiūlymus dėl įstatymų, nustatančių finansinių paslaugų teikimą, finansų institucijų veiklą ir jų priežiūrą, projektų; informaciją apie padėtį finansinių paslaugų rinkose, atliktą darbą, priežiūros institucijų bendradarbiavimą; dėl priežiūros institucijų išleistų teisės aktų ir jų poveikio finansinių paslaugų rinkoms;

2) leidžia rekomendacijas priežiūros institucijoms dėl jų veiklos koordinavimo ir tarpusavio bendradarbiavimo.

51 straipsnis. Priežiūros institucijos pareigos ir teisės

1. Priežiūros institucija, atlikdama jos kompetencijai priskirtų finansų institucijų priežiūrą, privalo:

1) įvertinti teikiamus šiame ir kituose Lietuvos Respublikos įstatymuose dėl finansinių paslaugų teikimo ir finansų institucijų veikos, nustatytus prašymus ir priimti sprendimus dėl jų;

2) vertinti, ar finansų institucijų valdymo, vidaus kontrolės ir informacinė sistemos atitinka Lietuvos Respublikos įstatymų, kitų teisės aktų, finansų institucijos įstatų (statuto) bei pačios finansų institucijos išleistų vidaus dokumentų reikalavimus ir yra tinkamos valdyti finansų instituciją taip, kad ji veiktų saugiai ir patikimai;

3) nustatyti finansų institucijų veiklos riziką ribojančius normatyvus bei jų dydžius ir kontroliuoti, kaip finansų institucijos jų laikosi;

4) nustatyti prižiūrimoms finansų institucijoms reikalavimus apskaitai, finansinės ir priežiūrai skirtos atskaitomybės formą, turinį ir pateikimo priežiūros institucijai terminus;

5) vertinti finansų institucijos priežiūros tikslais ir įstatymais ar kitais teisės aktais nustatytos privalomos visuomenei teikti informacijos patikimumą ir tikslumą;

6) vertinti, ar finansų institucijos politika, praktika ir procedūros leidžia laiku nustatyti, įvertinti, stebėti ir valdyti riziką, kuri atsiranda investuojant ir teikiant finansines paslaugas;

7) vertinti politiką, praktiką ir procedūras, kurias finansų institucija taiko nustatydama grynąją savo turto vertę;

8) vertinti, ar finansų institucijos informacinė sistema leidžia jos vadovams laiku nustatyti, įvertinti ir valdyti rizikos laipsnį;

9) kontroliuoti, kad finansų institucija laikytųsi Lietuvos Respublikos teisės aktuose nustatytų reikalavimų, keliamų finansinių paslaugų teikimui finansų institucijos viduje ir su ja susijusiems asmenims;

10) vertinti, ar finansų institucija sudarė pakankamai atidėjinių (atidėjimų) ir rezervų investuojant ir teikiant finansines paslaugas prisiimtai rizikai sumažinti;

11) vertinti, ar finansų institucijoje veikianti vidaus kontrolės sistema atitinka finansų institucijos veiklos turinį ir apimtį (mastą);

12) vertinti politiką, praktiką ir procedūras, kurias finansų institucija taiko, siekdama pažinti savo klientą, užtikrindama finansinę drausmę ir siekdama užkirsti kelią pasinaudoti finansų institucija nusikalstamais tikslais;

13) turėdama informacijos, kad finansinių paslaugų, kurioms teikti yra būtina gauti priežiūros institucijos licenciją, teikimu verčiasi asmenys, neturintys šios licencijos, informuoti apie tai atitinkamas teisėsaugos institucijas;

14) raštiškai informuoti atitinkamas teisėsaugos institucijas apie finansų institucijoje nustatytus faktus, liudijančius apie galimai nusikalstamą veiką.

2. Priežiūros institucija, vykdydama šio straipsnio 1 dalyje nustatytas pareigas, turi teisę:

1) leisti teisės aktus dėl prižiūrimų finansų institucijų steigimo, veiklos, reorganizavimo, likvidavimo, finansinės apskaitos bei atskaitomybės tvarkos;

2) priežiūros tikslais pareikalauti ir gauti iš prižiūrimos finansų institucijos visą informaciją bei dokumentus apie finansų institucijos steigimą, dalyvius, vadovus, valdymą, veiklą, riziką ribojančių normatyvų vykdymą, finansinę būklę, jos padalinius ir dukterines įmones, kreditorius, skolininkus bei kitus klientus;

3) atlikti finansų institucijos steigimo procedūrų ir veiklos dalinį arba nuoseklų patikrinimą pačioje finansinėje institucijoje, jos padalinyje arba dukterinėje įmonėje;

4) reikalauti ir gauti iš valstybės valdymo, savivaldos bei teisėsaugos institucijų, kitų įmonių, įstaigų ir organizacijų jų turimą informaciją apie finansų institucijos steigėjus, dalyvius, kreditorius, skolininkus arba kitus klientus, jos padalinius arba dukterines įmones, taip pat kitą informaciją, būtiną šiame arba kituose įstatymuose nustatytoms pareigoms vykdyti;

5) taikyti Lietuvos Respublikos įstatymuose nustatytas poveikio priemones, jeigu finansų institucija pažeidžia įstatymų bei priežiūros institucijos išleistų teisės aktų reikalavimus saugiai ir patikimai finansų institucijos veiklai, ir/arba yra grėsmė, kad dėl finansų institucijos veiklos arba finansinės būklės būtų pažeisti visuomenės ir/arba finansų institucijos klientų interesai arba sutriktų Lietuvos Respublikos finansų sistemos funkcionavimas, arba finansinių paslaugų rinkos dalyviai gautų neteisingą informaciją apie finansų institucijos finansinę būklę;

6) sudaryti sutartis su užsienio valstybių priežiūros institucijomis dėl bendradarbiavimo keičiantis informacija, gauta priežiūros tikslu, jeigu užsienio valstybių priežiūros institucijos užtikrina, kad ši informacija nebus perduota kitiems asmenims, taip pat atliekant užsienio valstybių finansų institucijų skyrių, turinčių teisę teikti finansines paslaugas Lietuvos Respublikoje arba Lietuvos Respublikos finansų institucijų padalinių, turinčių teisę veikti ir teikti finansines paslaugas užsienio valstybėje, priežiūrą;

7) būti tarptautinių organizacijų, jungiančių priežiūros institucijas, nare;

8) turėti kitokių teisių, nustatytų Lietuvos Respublikos įstatymuose dėl finansinių paslaugų teikimo ir finansų institucijų veiklos bei finansų institucijų priežiūros institucijų veiklos.

3. Priežiūros institucija neturi teisės :

1) perduoti informacijos, gautos priežiūros tikslu iš finansų institucijų ir kitų asmenų, be jų sutikimo tretiesiems asmenims, išskyrus Lietuvos Respublikos įstatymų nustatytus atvejus, kai tai yra susiję su nusikalstamos veikos tyrimu;

2) perduoti kitiems asmenims informacijos, gautos iš užsienio valstybės priežiūros institucijos, be jos sutikimo.

4. Lietuvos Respublikos įstatymai dėl finansinių paslaugų teikimo ir finansų institucijų veiklos bei priežiūros institucijų veiklos, gali nustatyti kitokią nei šio straipsnio 3 dalyje nurodyta informacijos perdavimo tvarką.

52 straipsnis. Finansų institucijų priežiūros būdai

Finansų institucijų priežiūros būdai, jeigu Lietuvos Respublikos įstatymai nenustato ko kita:

1) licencijavimas: nagrinėjami prašymai ir priimi sprendimai dėl finansų institucijų steigimo, licencijų verstis finansinių paslaugų teikimu išdavimo, kvalifikuotosios finansų institucijos įstatinio kapitalo ir/arba balsavimo teisių dalies įsigijimo, reorganizavimo ir kitais šio įstatymo nustatytais atvejais, susijusiais su finansų institucijų veiklos įteisinimu;

2) dokumentinė priežiūra: analizuojama ir vertinama finansų institucijos veikla remiantis jos teikiama finansine atskaitomybe ir kita iš finansų institucijų bei kitų šaltinių gauta priežiūrai skirta informacija;

3) finansų institucijų patikrinimas ar inspektavimas, kuris vykdomas Lietuvos Respublikos įstatymų dėl finansinių paslaugų teikimo ir finansų institucijų veiklos nustatyta tvarka, atliekant finansų institucijų steigimo procedūrų ir veiklos patikrinimus ar inspektavimus.

TRYLIKTASIS SKIRSNIS
FINANSŲ INSTITUCIJOS PABAIGA, PERTVARKYMAS IR BANKROTO BYLOS IŠKĖLIMAS

53 straipsnis. Finansų institucijos pabaiga

1. Finansų institucijos pasibaigia reorganizavimo arba likvidavimo būdu.

2. Finansų institucijos pasibaigia nuo jos išregistravimo momento.

54 straipsnis. Finansų institucijos reorganizavimas ir pertvarkymas

Finansų institucija reorganizuojama ir pertvarkoma Lietuvos Respublikos įstatymuose dėl finansinių paslaugų teikimo ir finansų institucijų veiklos nustatyta tvarka.

55 straipsnis. Finansų institucijos likvidavimas

Finansų institucija gali būti likviduota jos dalyvių iniciatyva arba priverstinai Lietuvos Respublikos įstatymuose dėl finansinių paslaugų teikimo ir finansų institucijų veiklos bei įmonės rūšies, kurios pagrindu veikia finansų institucija, veiklos nustatyta tvarka.

56 straipsnis. Finansų institucijos likvidavimams jos dalyvių iniciatyva

1. Finansų institucija gali būti likviduota visuotinio finansų institucijos dalyvių susirinkimo sprendimu Lietuvos Respublikos įstatymų dėl įmonės rūšies, kurios pagrindu veikia finansinė institucija, veiklos nustatyta tvarka. Jeigu įstatymai nustato šios finansų institucijos veiklos priežiūrą, ji dalyvių iniciatyva gali būti likviduota tik priežiūros institucijai leidus.

2. Priežiūros institucija suteikia leidimą likviduoti finansų instituciją tik tada, jeigu nustato, kad finansų institucija yra pajėgi atsiskaityti pagal savo prisiimtus įsipareigojimus.

3. Finansų institucijos likvidatorius (likvidacinė komisija), likvidavimo metu nustatęs, kad institucija yra nepajėgi atsiskaityti pagal savo prisiimtus įsipareigojimus (toliau – nemoki), privalo nutraukti kreditorių reikalavimų tenkinimą bei kitus likvidavimo procedūros veiksmus ir kreiptis į teismą dėl bankroto bylos iškėlimo finansų institucijai.

57 straipsnis. Finansų institucijos priverstinis likvidavimas

1. Visuotinis finansų institucijos, kuriai priežiūros institucijos sprendimu atšaukta licencija teikti finansines paslaugas, dalyvių susirinkimas privalo priimti sprendimą likviduoti finansų instituciją.

2. Finansų institucija likviduojama teismo sprendimu, jeigu visuotinis finansų institucijos, kuriai atšaukta licencija teikti finansines paslaugas, dalyvių susirinkimas per priežiūros institucijos nustatytą terminą nepriima sprendimo likviduoti finansų instituciją. Kreiptis į teismą dėl finansų institucijos likvidavimo turi teisę priežiūros institucija, finansų institucijos stebėtojų taryba, valdyba arba bent vienas dalyvis.

3. Finansų institucijų bankroto procedūras reglamentuoja Lietuvos Respublikos įmonių bankroto įstatymas, jeigu įstatymai dėl finansinių paslaugų teikimo ir finansų institucijų veiklos nenustato ko kita.

58 straipsnis. Finansų institucijos, kurios veiklos priežiūrą nustato įstatymai, bankroto bylos iškėlimo ir bankroto procedūrų vykdymo ypatumai

1. Bankroto byla gali būti iškelta Lietuvos Respublikos įstatymų nustatyta tvarka tik tai nemokiai finansų institucijai, kuriai priežiūros institucijos sprendimu atšaukta licencija teikti finansines paslaugas.

2. Sąlygas, kurioms esant finansų institucija gali būti pripažįstama nemokia, ir finansų institucijos nemokumo apskaičiavimo ir įvertinimo tvarką nustato priežiūros institucija.

3. Pareiškimą teismui dėl bankroto bylos iškėlimo finansų institucijai turi teisę pateikti jos dalyviai, likvidatorius (likvidacinė komisija), administracijos vadovas, kreditorius (kreditoriai) bei priežiūros institucija.

4. Nutartį iškelti bankroto bylą finansų institucijai arba atsisakyti ją iškelti teismas priima ne vėliau kaip per 7 dienas nuo pareiškimo priėmimo ir priežiūros institucijos sprendimo atšaukti finansų institucijai licenciją teikti finansines paslaugas gavimo dienos.

5. Finansų institucijų bankroto procedūros gali būti atliekamos tik teismine tvarka.

KETURIOLIKTASIS SKIRSNIS
BAIGIAMOSIOS NUOSTATOS

59 straipsnis. Įstatymo įsigaliojimas

Šis įstatymas, išskyrus 60 straipsnį, įsigalioja nuo 2002 m. liepos 1 d.

60 straipsnis. Pasiūlymai Lietuvos Respublikos Vyriausybei ir Lietuvos bankui

Pasiūlyti Lietuvos Respublikos Vyriausybei ir Lietuvos bankui parengti ir iki 2001 m. gruodžio 31 d. pateikti Lietuvos Respublikos Seimui įstatymų, neatitinkančių Finansų institucijų įstatymo nuostatų, pakeitimo ir/arba papildymo įstatymų projektus.

Skelbiu šį Lietuvos Respublikos Seimo priimtą įstatymą.

RESPUBLIKOS PREZIDENTAS