LIETUVOS RESPUBLIKOS SEIMO KANCELIARIJOS

TEISĖS DEPARTAMENTAS

IŠVADA

DĖL LIETUVOS RESPUBLIKOS TEISĖJŲ ATLYGINIMŲ ĮSTATYMO NR. X-1771 3, 4, 5 STRAIPSNIŲ IR PRIEDĖLIO PAKEITIMO

ĮSTATYMO PROJEKTO

2019-10-21 Nr. XIIIP-4027

Vilnius

Įvertinę projekto atitiktį Konstitucijai, įstatymams, teisėkūros principams ir teisės technikos taisyklėms, teikiame šias pastabas:

Projekto 1 straipsniu siūloma keičiamo įstatymo 3 straipsnį išdėstyti nauja redakcija, perkeliant į ją nuostatas dėl ateinančių finansinių metų bazinio dydžio nustatymo iš Valstybės tarnybos įstatymo 29 straipsnio 2 dalies, įskaitant nuostatas dėl nacionalinės kolektyvinės sutarties. Pastebėtina, kad pagal Valstybės tarnybos įstatymo 6 straipsnio 3 dalį, nacionalinė kolektyvinė sutartis yra profesinių sąjungų organizacijų (susivienijimo, federacijos, centro ir kt.), atstovaujančių valstybės tarnautojams, ir Vyriausybės rašytinis susitarimas, kuriame nustatomi Lietuvos valstybės tarnautojų darbo užmokesčio, tarnybos (darbo), poilsio laiko ir kitos socialinės ir ekonominės sąlygos. Atsižvelgiant į tai, kad į projektą pažodžiui perkeliamos Valstybės tarnybos įstatymo 29 straipsnio 2 dalies nuostatos, manytina, kad ir nacionalinė kolektyvinė sutartis turėtų būti suprantama taip, kaip ji apibrėžta Valstybės tarnybos įstatyme. Taigi sudarant nacionalinę kolektyvinę sutartį teisėjai nebūtų atstovaujami. Atsižvelgiant į tai, kad jokia nauja speciali teisėjams taikytina teisės norma projektu nesiūloma, manytume, kad Teisėjų atlyginimų įstatyme neturėtų būti nurodoma ateinančių finansinių metų bazinio dydžio nustatymo tvarka, jame pakaktų nuorodos į tai, koks bazinis dydis taikomas.

Kartu pastebėtina, kad galiojančio Teisėjų atlyginimo įstatymo 3 straipsnyje yra nustatyta, jog nustatant teisėjų atlyginimų skaičiavimui taikomą atlyginimo ir pareiginės algos bazinį dydį, yra įvertinami teisėjams atstovaujančių organizacijų pasiūlymai. Šios nuostatos siūloma atsisakyti. Tačiau teisėjų statusas skiriasi nuo valstybės tarnautojų statuso. Teisėjai yra nepriklausomi nuo vykdomosios valdžios, jų nepriklausomumas yra įtvirtintas Konstitucijos 109 straipsnio 2 dalyje. Todėl atkreiptinas dėmesys į Konstitucinio Teismo ir Europos žmogaus teisių teismo oficialiąją doktriną. Konstitucinis Teismas 1995 m. gruodžio 6 d. nutarime konstatavo, kad „pagal tai, kaip įstatymuose detalizuojamas Konstitucijos 109 straipsnio 2 dalyje įtvirtintas teisėjo ir teismo nepriklausomumas, teisėjų nepriklausomumo garantijas galima sąlygiškai suskirstyti į tris grupes: a) teisėjo įgaliojimų trukmės neliečiamumo, b) teisėjo asmens neliečiamumo, c) teisėjo socialinio (materialinio) pobūdžio garantijas“, o 1999 m. gruodžio 21 d. nutarime pažymėjo, kad „Europos žmogaus teisių teismo praktikoje veiksniais, darančiais įtaką teisminei valdžiai, gali būti pripažįstama kitų valdžių, ypač vykdomosios, galimybė duoti instrukcijas teismams ar sąlygoti teisėjo perkėlimą į kitas pareigas, jei šis nesilaikys duotų nurodymų, teisėjų darbo apmokėjimo sąlygos, taip pat kitoks vykdomosios valdžios galėjimas daryti tiesioginį ar netiesioginį poveikį teismams.“ Atsižvelgiant į tai, kas išdėstyta, manytume, kad projekte turėtų išlikti nuostata dėl teisėjams atstovaujančių organizacijų pasiūlymų vertinimo, nustatant teisėjų atlyginimo ir pareiginės algos koeficientus.

Departamento direktorius	Andrius Kabišaitis

D. Petrauskaitė, tel. (8 5) 239 6376, el. p. daina.petrauskaite@lrs.lt

J. Raškauskaitė, tel. (8 5) 239 6842, el. p. jurgita.raskauskaite@lrs.lt