LIETUVOS RESPUBLIKOS SEIMO

BIUDŽETO IR FINANSŲ KOMITETAS

PAGRINDINIO KOMITETO

IŠVADA

DĖL LIETUVOS RESPUBLIKOS FINANSŲ ĮSTAIGŲ ĮSTATYMO PROJEKTO

Nr. IXP – 514Gr

2002.09.04 Nr. 50

Vilnius

Komiteto posėdyje dalyvavo: Komiteto pirmininkas Alg. Butkevičius, Komiteto pirmininko pavaduotojai R.Palaitis ir G. Šivickas, Komiteto nariai B. Bradauskas, J. Palionis, A. Plokšto, N. Saulis, E. Savickas.

Ekspertų, konsultantų, specialistų išvados: -

Piliečių, visuomeninių organizacijų, politinių partijų bei politinių organizacijų, kitų suinteresuotų asmenų pasiūlymai, pataisos, pastabos: -

Eil. Nr.	Pasiūlymo teikėjas	Pasiūlymo turinys	Komiteto nuomonė	Argumentai, pagrindžiantys nuomonę

Valstybės institucijų, savivaldybių pasiūlymai, pataisos, pastabos:

Eil. Nr.	Pasiūlymo teikėjas	Pasiūlymo turinys	Komiteto nuomonė	Argumentai, pagrindžiantys nuomonę
1. 2.	Lietuvos bankas (2002-08-05 raštas Nr.1205/486) Seimo kanceliarijos Teisės dėpartamentas (2002-08-27 išvada Nr. IXP-514 Gr)	Atsakydami į Jūsų 2002 m. liepos 29 dienos raštą norime paaiškinti, kad Lietuvos Respublikos Prezidento 2002 m. liepos 21 d. dekretu Nr. 1847 “Dėl Lietuvos Respublikos Seimo priimto Lietuvos Respublikos Finansų įstaigų įstatymo grąžinimo Lietuvos Respublikos Seimui pakartotinai svarstyti” grąžinto įstatymo 11 straipsnio 4 dalyje išdėstytos nuostatos buvo rengiamos atsižvelgiant į Europos Sąjungos, kurios nare Lietuva siekia tapti, direktyvas ir joms neprieštarauja. Europos Sąjungos direktyvoje (2000/12/EB) dėl kredito įstaigų steigimosi ir veiklos nustatytos sąlygos užsienio finansų įstaigoms steigtis ir teikti paslaugas kitoje šalyje yra ganėtinai liberalios, t.y. direktyvoje nurodoma, kad “bet koks su įsisteigimu ir laisve teikti paslaugas susijęs diskriminavimas dėl nacionalinių motyvų arba dėl to, kad įmonė įsteigta ne toje valstybėje narėje, kur yra teikiamos jos paslaugos, yra draudžiamas”. Be to reikalaujama, kad “leidimai, kuriuos kompetetingos nacionalinės institucijos išduoda vadovaudamosi šia direktyva, galioja nebe nacionaliniu, o visos Bendrijos mastu”. Siekiant įgyvendinti visas priemones, susijusias su kapitalo judėjimo bei finansų rinkų liberalizavimu, numatyta, kad “valstybės narės negali reikalauti, kad prašymas išduoti leidimą būtų nagrinėjamas rinkos ekonominių poreikių požiūriu”. Šio įstatymo 11 straipsnio 4 dalis reglamentuoja ne tik Europos Sąjungos šalių narių , bet ir visų kitų užsienio šalių finansų įstaigų veiklą Lietuvos Respublikoje, tačiau rengiant įstatymą, pagrindu buvo imtos ES direktyvos nuostatos. Manome, kad minėto įstatymo 11 straipsnio 4 dalies nuostatos neužkerta kelio ginti valstybės interesus, nes, kaip nurodyta, jos galiotų tik tuo atveju, jeigu yra įvykdyti “visi šio ir kitų Lietuvos Respublikos įstatymų nustatyti reikalavimai, keliami užsienio valstybių finansų įstaigų steigimui arba registravimui Lietuvos Respublikoje”, įskaitant Lietuvos Respublikos nacionalinio saugumo pagrindų įstatymą. Manome, kad dabartinės įstatymo nuostatos neapribotų priežiūros ir teisėsaugos institucijų veiksmų laisvės užtikrinant tinkamą finansų įstaigų priežiūrą, nes pačiame Finansų įstaigų įstatyme numatyta ne tik priemonės verslo rizikai vertinti ir riboti, bet ir platus spektras veiksmų bei svertų, kurių prireikus gali imtis minėtos institucijos. Jeigu įstatymo 11 straipsnio 4 dalyje būtų išbraukti žodžiai “valstybės interesų apsaugos”, mūsų nuomone, įstatymo kokybė nenukentėtų. Alternatyvių projektų Teisės departamente negauta. Vertinant projektą juridinės technikos požiūriu ir pagal jo santykį su galiojančiais įstatymais, galima pateikti šias pastabas bei pasiūlymus: 1. Lietuvos Respublikos Prezidento dekreto 1 straipsnyje konstatuojama, kad Seimo priimtame Finansų įstaigų statyme yra esmingai ribojamos valstybės galimybės ginti savo interesus finansinių paslaugų srityje. Tačiau reikėtų atkreipti dėmesį į tai, kad Finansų įstaigų įstatymo 9 straipsnis, reglamentuojantis finansų įstaigos registravimo procedūrą, numato, jog finansų įstaiga gali pradėti teikti finansines paslaugas tik gavusi priežiūros institucijos licenciją (leidimą). Taip pat minėto įstatymo 10 straipsnyje numatomi atvejai, kada priežiūros institucija gali atšaukti išduotą licenciją. Be to, įstatymo XII skirsnyje numatoma finansų įstaigų, teikiančių licencines finansines paslaugas, veiklos priežiūra. Atsižvelgiant į tai, galima būtų daryti išvadą, kad minėtų nuostatų įtvirtinimas įstatyme sudaro pakankamas galimybes užtikrinti valstybės interesus finansinių paslaugų srityje. 2. Seimo priimto Finansų įstaigų įstatymo 11 straipsnio 4 dalies nuostatos, minimos Lietuvos Respublikos Prezidento dekreto 2 straipsnyje, buvo įtvirtintos, derinant nacionalinę teisę su ES teise. Pagrindinis finansinių įstaigų veiklą Europos Sąjungoje reglamentuojantis aktas - Europos Parlamento ir Tarybos direktyva 2000/12/EB dėl kredito įstaigų steigimosi ir veiklos. Joje numatomos teisinės priemonės užtikrinančios finansų institucijų apsaugą nuo diskriminuojančių valstybės institucijų veiksmų. Europos Sąjungos steigimo dokumentuose yra įtvirtinamos įsakmios nuostatos (ES steigimo sutarties 43 ir 49 straipsniai), kad vienos valstybės narės subjektų steigimosi bei paslaugų teikimolaisvės ribojimas kitos valstybės narės teritorijoje yra draudžiamas. Taip pat ir direktyva 2000/12/EB (27 straipsnis) įtvirtina nuostatą, kad šalies ES narės priežiūros institucija negali taikyti diskriminacinių ar ribojančių priemonių tuo pagrindu, kad finansinė institucija yra autorizuota (gavusi leidimą veiklai) kitoje valstybėje narėje. Dar daugiau, Europos Parlamento ir Tarybos direktyvos 2000/12/EB 13 straipsnis nustato, kad valstybė narė negali reikalauti finansinės institucijos gauti leidimą veiklai joje, jei ši institucija toki leidimą jau yra gavusi kitoje valstybėje narėje. Taigi, faktiškai minėtos ES teisės normos įtvirtina analogišką, nors ir nesukonkretintą reikalavimą, kaip ir Finansų įstaigų įstatymo projekto 11 straipsnio 4 dalis.	Reikėtu atsižvelgti į Lietuvos Banko išvada, „Jeigu įstatymo 11 straipsnio 4 dalyje būtų išbraukti žodžiai “valstybės interesų apsaugos”, mūsų nuomone, įstatymo kokybė nenukentėtų.“ Atsižvelgti Nepritarti	Išvada atitinka ir Vyriasybės nuomonę. Pritarta Vyriasybės išvadai

Asmenų, turinčių įstatymų leidybos iniciatyvos teisę, pasiūlymai, pataisos, pastabos:

Eil. Nr.	Pasiūlymo teikėjas	Pasiūlymo turinys	Komiteto nuomonė	Argumentai, pagrindžiantys nuomonę
1.	Lietuvos Respublikos Vyriausybė (2002 m. rugpjūčio 28 d. nutarimas Nr. 1364)	Vadovaudamasi Lietuvos Respublikos Seimo statuto (Žin., 1994, Nr. 15-249; 1999, Nr. 5-97; 2000, Nr. 86-2617) 138 straipsnio 3 dalimi ir atsižvelgdama į Lietuvos Respublikos Seimo valdybos 2002 m. rugpjūčio 13 d. sprendimą Nr. 1006 „Dėl įstatymų projektų išvadų“, Lietuvos Respublikos Vyriausybė nutaria: Iš esmės pritarti Lietuvos Respublikos finansų įstaigų įstatymo projektui Nr. IXP-514Gr ir Respublikos Prezidento 2002 m. liepos 21 d. dekretu Nr. 1847 teikiamai Lietuvos Respublikos finansų įstaigų įstatymo pataisai.	Pritarti	Atitinka ir Lietuvos banko nuomonę

Komiteto pasiūlymai, pataisos, pastabos:

Pritarti Lietuvos Respublikos finansų įstaigų įstatymo projektui Nr. IXP-514Gr ir Respublikos Prezidento 2002 m. liepos 21 d. dekretu Nr. 1847 teikiamai Lietuvos Respublikos finansų įstaigų įstatymo pataisai bei komiteto išvadoms.

Balsavimo rezultatai: pritarta bendru sutarimu..

Komiteto paskirtas pranešėjas: Artur Plokšto.

Komiteto narių atskiroji nuomonė: nepateikta.

Komiteto pirmininkas	Algirdas Butkevičius