Projekto

lyginamasis variantas

Lietuvos Respublikos
Žmonių saugos darbe įstatymo PAKEITIMO

ĮSTATYMAS

2000 m. d. Nr.

Vilnius

(Žin., 1993, Nr.55-1064; 1994, Nr.88-1669; 1996, Nr.50-1195; 1997, Nr.67-1658,

1997, Nr.117-3001)

1 straipsnis. Lietuvos Respublikos žmonių saugos darbe įstatymo nauja redakcija

Pakeisti Žmonių saugos darbe įstatymą ir jį išdėstyti taip:

“ Lietuvos Respublikos Žmonių saugos ir sveikatos darbe

įstatymas

Lietuvos Respublikos Seimas, siekdamas įgyvendinti Lietuvos Respublikos Konstitucijos straipsnių nuostatas, garantuojančias kiekvieno žmogaus teisę turėti tinkamas, saugias ir sveikas darbo sąlygas,

- pripažindamas Tarptautinės darbo organizacijos konstitucijos bei 1944 m. rugpjūčio gegužės 10 d. Tarptautinės darbo organizacijos generalinės konferencijos deklaracijos socialinio teisingumo nuostatas,

- pripažindamas Visuotinėje žmogaus teisių deklaracijoje skelbiamą kiekvieno žmogaus teisę į teisingas ir tinkamas darbo sąlygas,

- atsižvelgdamas į įvertindamas tai, kad nelaimingi atsitikimai darbe, profesinės ligos, netinkamos darbo sąlygos daro fizinę, moralinę ir ekonominę žalą žmonėms, įmonėms ir valstybei,

- norėdamas maksimaliai sumažinti tikimybę įmonių darbuotojams susižaloti ar susirgti, prarasti darbingumą dėl darbo sąlygų, nustato žmonių saugos ir sveikatos darbe valstybės politiką, pagrįstą šiais principais:

darbuotojų gyvybės, sveikatos ir darbingumo išsaugojimo prioritetu palyginti palyginus su darbo arba gamybos rezultatais,

darbdavių ir darbuotojų pareiga vykdyti saugos ir sveikatos darbe teisės aktų reikalavimus,

trišaliu valstybės, darbdavių ir darbuotojų organizacijų bendradarbiavimu saugos ir sveikatos darbe srityje,

saugos ir sveikatos darbe mokslo plėtojimu,

saugių darbo priemonių bei individualiosios ir kolektyvinės saugos darbe priemonių gamybos skatinimu,

vienodų saugos darbe reikalavimų įmonėms nustatymu,

darbdavių ir darbuotojų atsakomybe už saugos darbe teisės norminių aktų pažeidimus,

saugos darbe ir darbo medicinos tarnybų steigimu įmonėse,

ekonominių svertų priemonių, skatinančių saugų darbą, nustatymu saugių ir nekenksmingų darbo sąlygų darbuotojams sudarymą, taikymu,

saugos ir sveikatos darbe specialistų rengimo, nelaimingų atsitikimų darbe, profesinių ligų priežasčių tyrimo vienodos tvarkos nustatymu,

vieninga valstybine saugos ir sveikatos darbe kontrole,

ir vadovaudamasis įvertindamas Europos Sąjungos direktyvų “Dėl priemonių darbuotojų saugai ir sveikatai gerinti” (89/391 EEC), “Dėl tam tikrų darbo laiko organizavimo aspektų” (93/104 EC), “Dėl dirbančio jaunimo apsaugos” (94/33 EC), “Dėl priemonių nėščių, neseniai pagimdžiusių, krūtimi maitinančių moterų saugai ir sveikatos apsaugai gerinti” (92/85 EEC) nuostatas bei Tarptautinės darbo organizacijos konvencijas Lietuvos Respublikos Konstitucijos 48 ir 49 straipsniais, atsižvelgdamas į Lietuvos Respublikos ekonomines sąlygas, jų perspektyvą, Tarptautinės darbo organizacijos konvencijas ir rekomendacijas bei kitų šalių patirtį,

priima Žmonių Lietuvos Respublikos saugos ir sveikatos darbe įstatymą. Šis įstatymas reglamentuoja žmonių saugą darbe įmonėse, įstaigose, organizacijose (toliau įmonė) neatsižvelgiant į jų nuosavybės formas ir pavaldumą.

I SKYRIUS. BENDRIEJI NUOSTATAI

1 straipsnis. Pagrindinės sąvokos

Šiame įstatyme:

1) sauga darbe (darbų sauga) organizacinių, techninių, ekonominių, teisinių, higienos, gydymo, profilaktikos priemonių, skirtų žmonių sveikatai ir gyvybei, darbingumui išsaugoti darbe, visuma;

2) darbdavys visų rūšių įmonių savininkai arba jų vadovai, paskirti, išrinkti ar kitokia tvarka įgiję įgaliojimus pagal atitinkamų įmonių, tarp jų ūkinių bendrijų ir personalinių įmonių, įstatymus (įstatus, nuostatus, steigimo dokumentus) įmonės vardu sudaryti, pakeisti ir nutraukti darbo sutartis, privalantys užtikrinti, kad būtų vykdomos prievolės pagal šį įstatymą, kitus darbo įstatymus, kolektyvines sutartis, saugos darbe norminius aktus.

Kai darbo sutartis sudaroma tarp fizinių asmenų, darbdavys yra fizinis asmuo;

3) darbdavio įgaliotas asmuo saugos darbe klausimais (toliau darbdavio įgaliotas asmuo) įmonės padalinio vadovas ar kitas kompetentingas saugos darbe klausimais darbuotojas, kuriam darbdavys perdavė dalį savo teisių ir pareigų saugos darbe klausimais;

4) darbuotojas -asmuo (darbininkas, tarnautojas), dirbantis darbdavio ar jo įgalioto asmens paskirtoje darbo vietoje pagal darbo sutartį, taip pat valstybinės ir vykdomosios valdžios tarnyboje ir kuriam netaikoma sąvoka "darbdavys";

5) darbo vieta vieta, kur darbuotojas dirba arba privalo dirbti darbo sutartimi sulygtą darbą;

6) darbo aplinka darbuotoją tiesiogiai supanti erdvės dalis, kurioje jį gali veikti kenksmingi ir pavojingi (fiziniai, cheminiai, psichofiziniai, biologiniai) veiksniai;

7) darbo sąlygos darbo aplinkos veiksnių, tarp jų darbo pobūdžio, darbo ir poilsio režimo, darbo santykių visuma, turinti tiesioginę įtaką darbuotojo savijautai, sveikatai ir darbingumui;

8) darbo priemonės darbo procese darbo objektui keisti naudojami reikmenys: medžiagos, įranga, įrankiai, prietaisai, įrenginiai (mašinos) bei įrenginių (mašinų) kompleksai, tarp jų potencialiai pavojingi įrenginiai;

9) kenksmingas veiksnys darbo aplinkos veiksnys, dėl kurio darbuotojas gali netekti darbingumo, gali susirgti (ir profesine liga), o jo ilgalaikis poveikis gali būti pavojingas gyvybei;

10) pavojingas veiksnys darbo aplinkos, darbo proceso veiksnys, dėl kurio, susidarius tam tikroms atsitiktinėms aplinkybėms, darbuotojas gali būti traumuotas, gali žūti arba gali ūmai pablogėti jo sveikata;

11) potencialiai pavojingas įrenginys įrenginys, kuris kelia pavojų žmonių gyvybei, sveikatai ir aplinkai dėl jame sukauptos energijos arba jame vykstančių procesų;

12) profesinė liga darbuotojo sveikatos sutrikimas dėl darbo aplinkos kenksmingo veiksnio (veiksnių) poveikio;

13) nelaimingas atsitikimas ūmus darbuotojo sveikatos pakenkimas dėl trumpalaikio darbo aplinkos pavojingo, kenksmingo veiksnio poveikio, kai darbuotojas netenka darbingumo nors vienai dienai;

14) saugos darbe norminiai aktai įstatymai, Lietuvos Respublikos Seimo ir Vyriausybės nutarimai, nustatyta tvarka patvirtinti valstybiniai arba įmonių standartai, nuostatai, normos ir taisyklės, tarp jų higienos, instrukcijos, reglamentuojantys vieno ar kelių rodiklių, sąlygų, veiksmų, veikimo būdų (metodų), techninių ir kitų priemonių privalomą įdiegimą ir naudojimą, taip pat kolektyvinių sutarčių nuostatos saugos darbe klausimais;

15) riboto darbingumo asmenys - asmenys, kurių darbo galimybės dėl sveikatos yra ribotos (invalidai, nėščios moterys, darbuotojai, kurie pagal medicinos išvadą perkeliami į kitą darbą, senatvės pensininkai).

I DALIS

BENDROSIOS NUOSTATOS

I skyrius.

ĮSTAtYMO PASKIRTIS, PAGRINDINĖS SĄVOKOS, ĮSTATYMO TAIKYMAS

1 straipsnis. Saugos ir sveikatos darbe įstatymo paskirtis

Šio įstatymo paskirtis yra nustatyti:

1) bendrąsias teisines nuostatas ir reikalavimus siekiant darbuotojus apsaugoti nuo profesinės rizikos ar tokią riziką sumažinti;

2) profesinės rizikos įvertinimo ir sumažinimo principus, nelaimingų atsitikimų darbe bei profesinių ligų tyrimo tvarkos bendrąsias nuostatas;

3) darbo ir poilsio organizavimo bendrąsias nuostatas, privalomus saugos ir sveikatos darbe reikalavimus, taikomus dirbantiems jauniems asmenims, nėščioms, neseniai pagimdžiusioms, krūtimi maitinančioms moterims, neįgaliems asmenims;

4) valstybės ar savivaldybių institucijų kompetenciją, darbdavių ir darbuotojų teises ir pareigas siekiant sudaryti saugias ir sveikas darbo sąlygas;

5) atsakomybės už saugos ir sveikatos darbe teisės aktų reikalavimų pažeidimus bendruosius principus.

2 straipsnis. Saugos darbe įstatymo objektas

Saugos darbe įstatymo objektas valstybinio valdymo institucijų, darbdavių ir darbuotojų tarpusavio santykiai bei pagrindinių saugos darbe reikalavimų nustatymas arba tokių reikalavimų nustatymo tvarka, kad būtų išsaugota darbuotojų gyvybė, sveikata ir darbingumas.

2 straipsnis. Pagrindinės įstatymo sąvokos

1. Sauga ir sveikata darbe (profesinė sauga ir sveikata darbe) - visos prevencinės priemonės, skirtos darbingumui, sveikatai ir gyvybei darbe išsaugoti, kurios naudojamos ar planuojamos visuose įmonės veiklos etapuose, kad darbuotojai būtų apsaugoti nuo profesinės rizikos arba ji būtų įmanomai sumažinta.

2. Įmonė - visų rūšių ir ekonominės veiklos sričių bei nuosavybės formų įmonės, įstaigos, organizacijos, valstybės ir savivaldybių institucijos ar įstaigos, kurių teisinį statusą, veiklą, steigimo, reorganizavimo ir likvidavimo tvarką reglamentuoja atitinkami Lietuvos Respublikos įstatymai, ir kiti subjektai.

3. Darbdavys - visų rūšių įmonių savininkai, jų vadovai, paskirti, išrinkti ar kitokia tvarka įgiję įgalinimus pagal atitinkamų įmonių įstatymus (įstatus, nuostatus, steigimo dokumentus) įmonės vardu sudaryti, pakeisti ir nutraukti darbo sutartį, atlikti kitokius veiksmus vykdant darbo įstatymų nuostatas, taip pat ūkininkai, sudarę darbo sutartį su bent vienu fiziniu asmeniu. Valstybės ir savivaldybių institucijos ar įstaigos tarnautojo darbdavys yra šios įstaigos vadovas.

Kai darbo sutartis sudaroma tarp fizinių asmenų, darbdavys yra fizinis asmuo.

4. Padalinio vadovas – įmonės administracijos atstovas, asmuo, kuriam darbdavys pavedė vadovauti įmonės struktūriniam padaliniui ir šiame padalinyje įgyvendinti organizuoti darbus ir vadovauti darbuotojams, užtikrinant saugos ir sveikatos darbe reikalavimus.

5. Darbuotojas - darbdavio įdarbintas asmuo, dirbantis darbdavio paskirtoje darbo vietoje pagal neterminuotą ar terminuotą darbo sutartį, taip pat asmuo, įgijęs įstatymų nustatytą valstybės tarnautojo statusą ir dirbantis valstybės ar savivaldybės institucijoje ar įstaigoje.

6. Darbuotojų atstovas - įmonės darbuotojų susirinkime (konferencijoje) patvirtintas įmonės profesinių sąjungų pasiūlytas atstovas ar išrinktas darbuotojų atstovas, kuriam suteikiama teisė ir pareigos atstovauti darbuotojų interesus saugos ir sveikatos darbe srityje įmonėje, įmonės padalinyje ar pamainoje.

7. Darbovietė - darbo vietų įmonės statiniuose (patalpose) ir bet kurių kitų vietų įmonės teritorijoje, kur darbuotojai gali būti savo darbo metu, visuma. Įmonės teritorija - įmonei priklausantis nuosavybės teise arba įmonės įstatymų nustatyta tvarka valdomas ar naudojamas žemės, vidaus ar jūros priekrantės vandenų plotas su nustatytomis ribomis.

8. Darbo vieta - vieta, kurioje asmuo dirba arba privalo dirbti darbo sutartyje sulygtą darbą arba atlieka viešojo administravimo funkcijas.

9. Darbo sąlygos - darbo aplinka (darbo vietą supanti erdvės dalis), darbo pobūdis, darbo ir poilsio laikas, turintys tiesioginę įtaką darbuotojo savijautai, darbingumui, saugai ir sveikatai.

10. Darbo priemonės - darbo procese naudojamos mašinos, įrenginiai, aparatai, prietaisai, įrankiai, įtaisai ir kiti reikmenys.

11. Potencialiai pavojingas įrenginys - didesnio pavojingumo darbo priemonė, kurią naudojant pavojus darbuotojų saugai ir sveikatai darbe dėl jame sukauptos energijos, vykstančių procesų yra didesnis negu kitų darbo priemonių ir kurioms nustatoma privalomoji priežiūra.

12. Kenksmingas veiksnys - rizikos veiksnys darbo aplinkoje, kuris gali veikti veikdamas darbuotojo sveikatą, gali sukelti susirgimą ar profesinę ligą ir kurio ilgalaikis poveikis gali būti pavojingas gyvybei.

Pavojingas veiksnys - rizikos veiksnys darbo aplinkoje, dėl kurio darbuotojas gali patirti ūmius sveikatos sutrikimus ar mirti.

14. Nelaimingas atsitikimas darbe - įvykis darbe, įskaitant eismo įvykį darbo laiku, nustatyta tvarka ištirtas ir pripažintas nelaimingu atsitikimu darbe, kurio pasekmė - darbuotojo trauma (lengva, sunki, mirtina). Įvykis darbe, kai darbuotojas mirė dėl ligos, nesusijusios su darbu, nepriskiriamas prie nelaimingo atsitikimo darbe.

15. Nelaimingas atsitikimas pakeliui į darbą ar iš darbo - įvykis, įvykęs darbuotojo darbo dienomis kelyje tarp darbuotojo darbovietės ir:

1) gyvenamosios vietos;

2) vietos, esančios ne darbovietėje, kurioje darbuotojas gauna užmokestį už darbą;

3) vietos ne įmonės teritorijoje, kur darbuotojas gali būti pertraukos pailsėti ir pavalgyti metu.

16. Profesinė liga - ūmus ar lėtinis darbuotojo sveikatos sutrikimas, kurį sukėlė vienas ar daugiau kenksmingų ir (ar) pavojingų darbo aplinkos veiksnių, nustatyta tvarka pripažintas profesine liga.

17. Profesinė rizika (rizika) - traumos ar kitokio darbuotojo sveikatos pakenkimo tikimybė dėl kenksmingo ir (ar) pavojingo darbo aplinkos veiksnio (veiksnių) poveikio.

18. Incidentas - nesaugus įvykis, susijęs su darbu, kai nesužeidžiamas nei vienas darbuotojas arba kai dėl incidento metu darbuotojo gautos traumos reikalinga tik pirmoji medicininė pagalba.

19. Pavojus - netikėtas pavojus darbuotojų sveikatai ar gyvybei dėl statinių ar jų konstrukcijų galimų griūčių, gaisrų, potvynių, darbo procesų pažeidimų, taip pat dėl kitų reiškinių ar įvykių, kurių numatyti iš anksto nebuvo įmanoma.

20. Avarija - nenumatytas staigus įvykis įmonėje ar jos teritorijoje, sukėlęs staigų arba uždelstą pavojų žmonėms ir aplinkai.

21. Saugos ir sveikatos darbe teisės aktas - teisės aktas, kuriame nustatomos, keičiamos arba naikinamos teisės normos (įstatymai, Lietuvos Respublikos Seimo ar Vyriausybės nutarimai, socialinės apsaugos ir darbo ministro arba su kitu ministru (kitais ministrais), sveikatos apsaugos ministro, Lietuvos Respublikos vyriausiojo valstybinio darbo inspektoriaus patvirtinti saugos ir sveikatos darbe teisės aktai).

22. Neįgalūs asmenys - asmenys, kurių darbo (darbinės veiklos) galimybės dėl įgimtų ar įgytų sveikatos trūkumų, palyginus su kitais asmenimis, yra mažesnės.

23. Darbo laikas - kiekvienas laiko tarpas, kurio metu darbuotojas yra darbdavio ar padalinio vadovo žinioje. Tai laikas, kai darbuotojas privalo vykdyti savo darbines funkcijas.

24. Poilsio laikas - kiekvienas laiko tarpas, kuris nėra darbo laikas (švenčių dienos, kasmetinės atostogos, savaitės poilsio laikas, paros poilsio laikas, pertraukos pailsėti ir pavalgyti laikas).

25. Darbo laikas naktį (nakties darbo laikas) - laikas nuo 10 valandos vakaro iki 6 valandos ryto. Darbas naktį - darbas nakties darbo laiku.

26. Naktinės pamainos darbuotojas - darbuotojas, kuris nakties darbo laiku dirba mažiausiai tris savo kasdienio darbo laiko valandas.

27. Darbas pamainomis - pastovaus ar nepastovaus pobūdžio darbas, kai darbuotojas paskiriamas į tą pačią darbo vietą, kad atliktų savo kasdieninį darbą skirtingu paros ar savaitės laiku pagal pamainų keitimo tvarką, nurodytą kalendoriniame grafike. Pamaininis darbuotojas - darbuotojas dirbantis pamainomis.

28. Nėščia moteris – nėščia moteris pateikusi darbdaviui sveikatos priežiūros įstaigos pažymą apie savo nėštumą.

29. Neseniai pagimdžiusi moteris - motina, pateikusi darbdaviui sveikatos priežiūros įstaigos pažymą apie gimdymą ir auginanti savo vaiką iki vienerių metų amžiaus. Tuo atveju, kai moteris dėl kokių nors priežasčių neaugina savo vaiko, neseniai pagimdžiusia moterimi laikoma moteris, kuri gimdė prieš 3 mėnesius.

30. Krūtimi maitinanti kūdikį moteris - motina, pateikusi darbdaviui sveikatos priežiūros įstaigos pažymą, kad augina ir maitina savo vaiką iki vienerių metų amžiaus.

31. Jaunas asmuo - asmuo, jaunesnis negu 18 metų amžiaus.

32. Vaikas - jaunas asmuo iki 16 metų amžiaus, kuris privalo lankyti mokyklą.

33. Paauglys - jaunas asmuo, kuriam yra 16 metų, tačiau ne daugiau kaip 18 metų amžiaus ir kuris nebeprivalo lankyti mokyklos.

34. Lengvas darbas vaikui - darbas, kuris yra saugus, nekelia pavojaus vaiko sveikatai, vystymuisi ir netrukdo lankyti mokyklos, taip pat darbai numatyti mokomosiose programose, kurie saugūs ir nekelia pavojaus vaiko sveikatai ir vystymuisi.

3 straipsnis. Darbuotojų saugos ir sveikatos darbe garantijos teisė saugiai dirbti

1. Darbuotojai turi teisę saugiai dirbti, Kiekvienam darbuotojui privalo būti sudarytos saugios ir sveikos darbo sąlygos, nesvarbu, kokia įmonių įmonės veiklos rūšis, kokia sudaryta darbo sutartis (terminuota ar neterminuota), darbuotojų skaičius, įmonės rentabilumas, darbo vieta, darbo aplinka, darbo pobūdis, darbo dienos arba darbo pamainos trukmė, pilietybė, rasė, tautybė, lytis, seksualinė orientacija, amžius, socialinė kilmė, politiniai ar religiniai įsitikinimai. Šiuo įstatymu numatytos saugos ir sveikatos darbe garantijos taikomos taip pat ir valstybės ir savivaldybių institucijų ar įstaigų tarnautojams

2. Darbuotojo teisė saugiai dirbti užtikrinama šiuo įstatymu ir kitais saugos ir sveikatos darbe teisės aktais, nustatant darbdaviui pareigą užtikrinti darbuotojo saugą ir sveikatą darbe visais su jo darbu susijusiais aspektais, bei sudarant darbuotojui sąlygas teikti pasiūlymus dėl saugos ir sveikatos darbe gerinimo darbdaviui, padalinio vadovui, darbuotojų atstovui, įmonės saugos ir sveikatos darbe komitetui, taip pat suteikiant teisę kreiptis į Valstybinę darbo inspekciją prie Socialinės apsaugos ir darbo ministerijos (toliau - Valstybinė darbo inspekcija) ar kitas valstybės institucijas, kai įmonėje neužtikrinama sauga ir sveikata darbe.

4 straipsnis. Įstatymo taikymas

Šis įstatymas taikomas:

1) įmonėms, kiekvienai įmonei, esančioms esančiai Lietuvos Respublikos teritorijoje, įvertinant šio įstatymo taikymo ypatumus, numatytus šio įstatymo 5 straipsnyje. , taip pat įmonėms, esančioms užsienyje, bet priklausančioms Lietuvos Respublikos jurisdikcijai;

2) užsienio kapitalo įmonėms, esančioms Lietuvos Respublikos teritorijoje, įmonėms, kuriose įstatinio kapitalo dalis priklauso užsienio investitoriui (bendroms įmonėms), esančioms Lietuvos Respublikos teritorijoje, jeigu kitaip nenustatyta tarptautinėse sutartyse, įmonių steigimo dokumentuose;

3) kitų valstybių piliečiams ir asmenims be pilietybės, dirbantiems Lietuvos Respublikos jurisdikcijai priklausančiose įmonėse.

5 straipsnis. Įstatymo taikymo apribojimai ypatumai.

Lietuvos Respublikos piliečių, dirbančių užsienyje įmonėse, nepriklausančiose Lietuvos Respublikos jurisdikcijai, saugą darbe reglamentuoja valstybės, kurioje jie dirba, įstatymai.

Lietuvos Respublikos Vyriausybė turi teisę apriboti šio įstatymo taikymą:

1) esant ekstremalioms darbo sąlygoms, kai žmonių saugią veiklą nustato kiti norminiai aktai;

2) paskelbus nepaprastąją (karinę) padėtį, taip pat esant kitoms ypatingoms aplinkybėms, gresiančioms valstybės saugumui.

Civilinės aviacijos, jūrų, upių, geležinkelio, automobilių transporto, žuvų pramonės laivyno darbuotojų saugų darbą reglamentuoja šis įstatymas bei šio įstatymo pagrindu parengti atitinkami norminiai aktai.

Žmonių, nesusietų darbo sutartimi, saugų darbą reglamentuoja šio įstatymo pagrindu parengti norminiai aktai.

1. Krašto apsaugos kariniams pareigūnams ir kariams, Vidaus reikalų ministerijos, Muitinės, Valstybės saugumo ir kitų institucijų pareigūnams, kurių tarnybinius santykius nustato atitinkami statutai, šio įstatymo bei kitų saugos ir sveikatos darbe teisės aktų nuostatos netaikomos jiems vykdant veiklą, kuriai būdingi specifiniai veiklos požymiai, neatitinkantys šio įstatymo nuostatoms. Šių institucijų pareigūnų ir karių tarnybą reglamentuojančiuose teisės aktuose privalo būti numatyti saugos ir sveikatos apsaugos reikalavimai, siekiant užtikrinti jų saugą ir sveikatą.

2. Tais atvejais, kai šio straipsnio 1 dalyje nurodyti pareigūnai ir kariai vykdo veiklą, nepriskiriamą šio straipsnio 1 dalyje nurodytai veiklai, taikomos šio įstatymo, kitų saugos ir sveikatos darbe teisės aktų nuostatos.

3. Darbuotojams, dirbantiems su radioaktyviomis medžiagomis ir kitais jonizuojančiosios spinduliuotės šaltiniais, saugą ir sveikatą darbe reglamentuoja Lietuvos Respublikos radiacinės saugos įstatymas, šis įstatymas ir kiti saugos ir sveikatos darbe teisės aktai.

4. Valstybės ir savivaldybių biudžeto lėšomis finansuojamoms institucijoms ir įstaigoms šio įstatymo 15 straipsnis netaikomas.

II SKYRIUS.

SAUGOS IR SVEIKATOS DARBE REGULIAVIMAS VALDYMAS

pirmasis skirsnis

saugos ir sveikatos darbe viešasis administravimas . Socialinių

partnerių bendradarbiavimas įgyvendinant saugos ir sveikatos darbe politiką

6 straipsnis. Saugos ir sveikatos darbe valstybinis valdymas viešasis administravimas

Saugos ir sveikatos darbe politiką formuoja Lietuvos Respublikos Vyriausybė.

1. Saugos darbe valstybinio valdymo funkciją vykdo Socialinės apsaugos ir darbo ministras ministerija ir Sveikatos apsaugos ministerija pagal savo kompetenciją įgyvendina valstybės politiką saugos ir sveikatos darbe srityje, vadovaudamasi Lietuvos Respublikos Konstitucija, Lietuvos Respublikos įstatymais, ir šiuo įstatymu, Lietuvos Respublikos Vyriausybės nutarimais ir kitais saugos darbe norminiais teisės aktais.

2. Socialinės apsaugos ir darbo ministras kartu su kitu (kitais) ministrais tvirtina atitinkamus saugos ir sveikatos darbe teisės aktus, nustatydamas jų įsigaliojimo ir taikymo tvarką, atstovauja Lietuvos Respublikos interesams saugos ir sveikatos darbe klausimais srityje kitose šalyse ir tarptautinėse organizacijose.

7 straipsnis. Lietuvos Respublikos saugos ir sveikatos darbe komisija

Valstybės, darbuotojų, darbdavių tarpusavio interesams ir santykiams reguliuoti, formuojant ir įgyvendinant saugos ir sveikatos darbe politiką srityje derinti, trišaliu socialinių partnerių (šalių) bendradarbiavimo principu steigiama Lietuvos Respublikos saugos ir sveikatos darbe komisija (toliau įstatyme - Saugos ir sveikatos darbe komisija). Saugos darbe Šios komisijos sudarymo tvarką ir jos funkcijas nustato šios Lietuvos Respublikos saugos ir sveikatos darbe komisijos nuostatai, kuriuos tvirtina Lietuvos Respublikos Vyriausybė.

8 straipsnis. Saugos darbe fondas

Saugos darbe profilaktikos priemonėms įgyvendinti, visuomenei informuoti bei Saugos darbe komisijos darbui finansuoti steigiamas saugos darbe fondas.

Saugos darbe fondo lėšas sudaro:

1) Saugos darbe komisijos šalių įmokos,

2) draudimo prevencinio fondo dalis,

3) valstybinio socialinio draudimo ir draudimo nuo nelaimingų atsitikimų darbe fondų dalis,

4) savanoriškos fizinių ar juridinių asmenų įmokos.

Saugos darbe fondo nuostatus tvirtina Lietuvos Respublikos Vyriausybė.

8 straipsnis. Teritorinės ir atskirų ekonominės veiklos sričių saugos ir sveikatos darbe komisijos

1. Saugos ir sveikatos darbe valstybės politikos įgyvendinimo, saugos ir sveikatos darbe reikalavimų pažeidimų įmonėse prevencijos klausimams nagrinėti apskrityse trišaliu socialinių partnerių bendradarbiavimo principu steigiamos Apskričių teritorinės saugos ir sveikatos darbe komisijos, kurių steigimo, sudarymo tvarką ir kompetenciją nustato socialinės apsaugos ir darbo ir sveikatos apsaugos ministrai.

2. Atitinkamos ekonominės veiklos srities įmonių darbdavių respublikinių susivienijimų ir (ar) atitinkamų profesinių sąjungų respublikinių susivienijimų iniciatyva dvišalio socialinių partnerių bendradarbiavimo principu gali būti steigiamos atskirų ekonominės veiklos sričių saugos ir sveikatos darbe komisijos.

3. Šio straipsnio 1 ir 2 dalyse nurodytų saugos ir sveikatos darbe komisijų steigimo, sudarymo tvarką ir kompetenciją nustato socialinės apsaugos ir darbo ministro patvirtinti, suderinus su sveikatos apsaugos ministru, bendrieji šių komisijų nuostatai.

9 straipsnis. savivaldybių Apskrities viršininko ir vietos savivaldos institucijų įgaliojimai ir teisės saugos ir sveikatos darbe srityje

1. Apskrities viršininkas, vadovaudamasis socialinės apsaugos ir darbo ministro patvirtintais teritorinių ir atskirų ekonominės veiklos sričių saugos ir sveikatos darbe komisijų bendraisiais nuostatais, skiria atstovus į teritorinę saugos ir sveikatos darbe komisiją.

2. Miestų, rajonų Savivaldybės taryba, tarybos turi teisę:

1) reikalauti, kad įmonės (darbdaviai) praneštų apie įmonės gamybinės veiklos pradžią arba veiklos rūšies pasikeitimą,

2) įmonėms sutikus, turi teisę sudaryti ir tvirtinti bendras saugos ir sveikatos darbe gerinimo programas ir parengti ar priemones , koordinuoti jų vykdymą, kooperuoti tam tikslui įmonių skiriamas lėšas.. ir skirti jų įgyvendinimui lėšas.

10 straipsnis. Saugos darbe specialistų rengimas, mokymas. Mokymas saugos ir sveikatos darbe klausimais. Įmonių saugos ir sveikatos darbe specialistai

1. Saugos ir sveikatos darbe specialistus įmonių saugos ir sveikatos darbe tarnyboms pagal specialias mokymo programas rengia Lietuvos Respublikos aukštosios ir aukštesniosios mokyklos.

2. Saugos ir sveikatos darbe specialistais įmonėse gali dirbti asmenys, turintys aukštąjį ar aukštesnįjį išsilavinimą ir įgiję saugos ir sveikatos darbe žinių darbui atitinkamoje ekonominės veiklos srityje.

3. Saugos ir sveikatos darbe specialistų kvalifikacijos kėlimo tvarką nustato Lietuvos Respublikos Vyriausybė Socialinės apsaugos ir darbo ministerija kartu su Sveikatos apsaugos ministerija.

4. Bendrojo lavinimo mokyklos privalo apmokyti moksleivius bendrų saugos ir sveikatos darbe ir buityje reikalavimų.

5. Aukštųjų, aukštesniųjų mokyklų studentai, profesinių (amatų) mokyklų studentai moksleiviai privalo būti apmokyti mokomi saugos ir sveikatos darbe reikalavimų pagal įgyjamas specialybes, profesijas.

6. Įmonių darbuotojai mokomi ir instruktuojami saugos ir sveikatos darbe srityje klausimais pagal šio įstatymo 30 straipsnio reikalavimus. straipsnyje nustatyta tvarka.

11 straipsnis. Saugos darbe priemonių ir mokslo finansavimas

Saugos darbe priemones įmonėse finansuoja darbdaviai.

Saugos darbe mokslinius tyrimus koordinuoja Lietuvos Respublikos Vyriausybė

Saugos darbe moksliniai tyrimai finansuojami darbdavių ir valstybės biudžeto lėšomis Lietuvos Respublikos Vyriausybės nustatyta tvarka.

Įmonėms, gaminančioms saugos darbe priemones, Lietuvos Respublikos Vyriausybės nustatyta tvarka yra taikomos mokesčių lengvatos.

11 straipsnis. Saugos ir sveikatos darbe mokslo tiriamųjų darbų finansavimas

1. Saugos ir sveikatos darbe moksliniai tyrimai finansuojami iš valstybės biudžete numatomų asignavimų mokslui ir studijoms.

2. Saugos ir sveikatos darbe mokslinių tyrimų programas tvirtina, jų įgyvendinimą koordinuoja ir siūlymus valstybės biudžeto projektui dėl moksliniams tyrimams reikalingų lėšų teikia Socialinės apsaugos ir darbo ministerija suderinusi su Sveikatos apsaugos ministerija.

12 straipsnis. Profesinių sąjungų teisės

1. Profesinės sąjungos atstovauja gina savo narių interesus saugos ir sveikatos ir gyvybės išsaugojimo darbe interesus srityje vadovaudamosi Lietuvos Respublikos profesinių sąjungų įstatymu, Lietuvos Respublikos kolektyvinių susitarimų ir sutarčių įstatymu, šiuo įstatymu ir kitais saugos ir sveikatos darbe teisės aktais.

2. Profesinių sąjungų ir (ar) darbdavių iniciatyva kolektyvinėse sutartyse gali būti numatyti papildomi ir palankesni reikalavimai darbuotojų saugos ir sveikatos darbe užtikrinimui negu galiojančiuose saugos ir sveikatos darbe teisės aktuose. Tokių reikalavimų vykdymą kontroliuoja darbdavys ir įmonės profesinė sąjunga.

13 straipsnis. Saugos darbe struktūros įmonėse

Už saugą darbe įmonėje atsako darbdavys.

Saugioms ir sveikoms darbo sąlygoms sudaryti darbdavys privalo steigti saugos darbe ir darbo medicinos tarnybas šio įstatymo 14 straipsnyje nustatyta tvarka bei sudaryti sąlygas veikti įmonės saugos darbe komitetui.

antrasis skirsnis

pagrindinė darbdavio pareiga.

saugos ir sveikatos darbe tarnybos įmonėse. darbuotojų dalyvavimas įgyvendinant saugos ir sveikatos darbe priemones.

13 straipsnis. Darbdavio pareiga užtikrinti darbuotojų saugą ir sveikatą darbe

Darbdavio pareiga yra užtikrinti darbuotojų saugą ir sveikatą darbe visais su darbu susijusiais aspektais. Įgyvendindamas šią pareigą darbdavys imasi priemonių, būtinų darbuotojų saugai užtikrinti ir sveikatai apsaugoti. Saugos ir sveikatos darbe priemonės įmonėse visais atvejais finansuojamos darbdavio lėšomis.

14 straipsnis. Saugos darbe ir darbo medicinos tarnybos įmonėse

Darbdavys saugos darbe, darbo higienos profilaktikai, priežiūrai, kontrolei, konsultavimui steigia įmonės saugos darbe ir darbo medicinos tarnybas arba šioms funkcijoms vykdyti samdo kitą organizaciją (asmenis).

Saugos darbe ir darbo medicinos tarnybų specialistai privalo turėti atitinkamą teorinį ir praktinį parengimą.

Įmonėse, kuriose dirba mažiau kaip 50 žmonių, saugos darbe tarnybos funkcijas gali vykdyti darbdavio paskirtas asmuo (asmenys), turintis parengimą tokiam darbui, kaip yra nurodyta šio straipsnio antrojoje dalyje.

Įmonės saugos darbe tarnyba, darbdavio samdomos saugos darbe tarnybų funkcijoms vykdyti organizacijos ar asmenys arba darbdavio paskirtas asmuo (asmenys) vykdyti saugos darbe tarnybos funkcijas įmonėje yra tiesiogiai atsakingi darbdaviui.

Jeigu šio straipsnio pirmojoje, antrojoje ir trečiojoje dalyse nustatyta tvarka ir sąlygomis įmonėje neįsteigta saugos darbe tarnyba, šios tarnybos funkcijas vykdo pats darbdavys.

Darbdaviai, įsteigę įmonėje saugos darbe tarnybą, apie tai nustatyta tvarka praneša Valstybinei darbo inspekcijai.

Įmonių saugos darbe tarnybų pavyzdinius nuostatus tvirtina Lietuvos Respublikos Vyriausybė. Įmonės saugos darbe tarnybos nuostatus tvirtina darbdavys.

Atsižvelgiant į įmonėje dirbančių darbuotojų skaičių, taip pat į darbo aplinkos veiksnių kenksmingumą, pavojingumą, įmonėse steigiama darbo medicinos tarnyba (medicinos punktas) arba darbuotojų sveikatos priežiūrai samdomos atitinkamos įstaigos ar asmenys. Įmonių darbo medicinos tarnybų funkcijas ir steigimo tvarką nustato Lietuvos Respublikos Vyriausybė.

14 straipsnis. Saugos ir sveikatos darbe tarnybos įmonėse

1. Siekdamas užtikrinti darbuotojams saugias ir sveikas darbo sąlygas, darbdavys steigia saugos ir sveikatos darbe tarnybą įmonėje, susidedančią iš vieno arba daugiau saugos ir sveikatos darbe specialistų. Jeigu įmonėje nėra saugos ir sveikatos darbe specialistų, darbdavys samdo saugos ir sveikatos darbe tarnybą arba vieną ar daugiau šios srities specialistų (ne įmonės darbuotojų) šios tarnybos funkcijoms atlikti. Visais atvejais paskirtų ar pasamdytų specialistų skaičius, atsižvelgiant į įmonės dydį ir darbuotojų profesinę riziką, turi būti pakankamas, kad jie galėtų organizuoti saugos ir sveikatos darbe prevencines priemones įmonėje. Darbdavys savarankiškai sprendžia ar steigti bendrą saugos ir sveikatos darbe tarnybą ar steigti atskirą įmonės saugos darbe tarnybą ir atskirą įmonės darbo medicinos tarnybą.

2. Įmonių saugos ir sveikatos darbe tarnybų steigimo tvarką, tokių tarnybų funkcijas, teises, pareigas, bendruosius kvalifikacinius reikalavimus šių tarnybų specialistams nustato Įmonių saugos ir sveikatos darbe tarnybų nuostatai, kuriuos tvirtina Socialinės apsaugos ir darbo ministerija ir Sveikatos apsaugos ministerija. Šiuose nuostatuose nustatomos ekonominės veiklos sritys, kurių įmonėse priklausomai nuo profesinės rizikos ir (ar) darbuotojų skaičiaus saugos ir sveikatos darbe tarnybos privalo būti steigiamos ir ekonominės veiklos sritis, kurių įmonėse tokios tarnybos gali būti nesteigiamos, o jų funkcijas vykdo pats darbdavys, kurio žinios saugos ir sveikatos darbe srityje privalo būti patikrintos Instruktavimo, mokymo, atestavimo saugos ir sveikatos darbe nuostatų, kuriuos tvirtina Socialinės apsaugos ir darbo ministerija ir Sveikatos apsaugos ministerija, nustatyta tvarka.

3. Biudžetinėse įstaigose saugos ir sveikatos darbe tarnybos gali būti nesteigiamos, o jų funkcijas vykdo institucijos vadovo paskirtas asmuo, kurio žinios saugos ir sveikatos darbe srityje privalo būti patikrintos Instruktavimo, mokymo, atestavimo saugos ir sveikatos darbe nuostatų nustatyta tvarka.

4. Darbdavio paskirtas dirbti saugos ir sveikatos darbe tarnyboje darbuotojas ar darbuotojai, o taip pat samdomos tarnybos asmenys, bei kiti asmenys (ne įmonės darbuotojai), pasamdyti vykdyti saugos ir sveikatos darbe tarnybos funkcijas įmonėje, privalo būti apmokyti pagal programas, numatytas šio įstatymo 10 straipsnio 1 dalyje ir atestuoti, turi turėti reikalingų sugebėjimų ir įgūdžių savo pareigoms vykdyti. Paskirtų ar pasamdytų specialistų pareiga yra rūpintis įmonės darbuotojų sauga ir sveikata. Šie asmenys už savo darbą tiesiogiai atsiskaito darbdaviui.

5. Darbuotojams, paskirtiems dirbti saugos ir sveikatos darbe tarnyboje, suteikiama pakankamai laiko jų funkcijoms vykdyti. Šie darbuotojai neturi patirti jokių nuostolių, administracinės ar kitos atsakomybės dėl jų veiklos, organizuojant ir įgyvendinant prevencines priemones, susijusias su darbuotojų sauga ir sveikata, jeigu jie veikė, vadovaudamiesi šiuo įstatymu ir kitais saugos ir sveikatos darbe teisės aktais. Samdomų saugos ir sveikatos darbe tarnybų ar asmenų (ne įmonės darbuotojų) bei darbdavio tarpusavio įsipareigojimai nustatomi tarpusavio sutartyje.

6. Darbdavys, įsteigęs saugos ir sveikatos darbe tarnybą, informuoja paskirtus arba pasamdytus specialistus apie rizikos veiksnius, turinčius ar galinčius turėti įtakos darbuotojų saugai ir sveikatai bei apie prevencines priemones, medicininės pagalbos, gaisrų gesinimo, darbuotojų evakavimo organizavimą.

7. Įmonės saugos ir sveikatos darbe tarnybos darbuotojų arba darbdavio samdytų tarnybų ar darbuotojų atstovų pareigos saugos ir sveikatos darbe srityje neturi įtakos bendram darbdavio atsakomybės principui, nustatytam šio įstatymo 13 straipsnyje.

8. Darbdavys, įsteigęs įmonės saugos ir sveikatos darbe tarnybą ar neįsteigęs tokios tarnybos ir pats vykdantis Įmonių saugos ir sveikatos darbe tarnybų nuostatuose nustatyta tvarka jos funkcijas, apie tai praneša Valstybinei darbo inspekcijai.

15 straipsnis. Saugos darbe komitetai

Įmonėse, kuriose dirba daugiau kaip 50 darbuotojų, steigiami saugos darbe komitetai. Juos sudaro vienodas skaičius darbdavio ir įmonės profesinės sąjungos deleguotų atstovų, o jeigu įmonėse profesinės sąjungos nėra, darbuotojams atstovauja Lietuvos Respublikos kolektyvinių susitarimų ir sutarčių įstatymo nustatyta tvarka darbuotojų kolektyvo susirinkime (konferencijoje) išrinkti darbuotojų įgaliotiniai.

Darbdavio iniciatyva, darbdavio ir profesinės sąjungos susitarimu arba ne mažiau kaip pusės įmonės darbuotojų reikalavimu saugos darbe komitetai gali būti steigiami, jeigu įmonėje dirba mažiau kaip 50 darbuotojų.

Saugos darbe komitetai išklauso ir vertina darbdavio, įmonės padalinių vadovų, saugos darbe tarnybos veiklą saugos darbe klausimais, planuoja saugos darbe gerinimo priemones ir joms įgyvendinti reikalingas lėšas, kontroliuoja jų naudojimą ir priemonių įgyvendinimą, analizuoja nelaimingų atsitikimų ir profesinių ligų priežastis bei aplinkybes. Savo sprendimus komitetas priima komiteto šalių susitarimu. Priimtus sprendimus darbdavys privalo įgyvendinti.

Komiteto darbui vadovauja pirmininkas darbdavys arba darbdavio įgaliotas asmuo. Komiteto sekretoriumi komitetas renka profesinės sąjungos atstovą (jeigu įmonėje profesinės sąjungos nėra darbuotojų įgaliotinį). Komitetas posėdžiauja įmonės saugos darbe komiteto nuostatuose nustatytu laiku, taip pat įvykus nelaimingam atsitikimui darbe ar darbuotojui susirgus profesine liga.

Įmonės saugos darbe komiteto nariai (darbuotojų profesinės sąjungos atstovai arba darbuotojų įgaliotiniai) darbdavio iniciatyva gali būti atleidžiami iš darbo tik suderinus jų atleidimą su Valstybine darbo inspekcija.

Įmonės saugos darbe komiteto nariai darbui komitete apmokomi specialiuose mokymo kursuose, seminaruose ir kituose renginiuose saugos darbe klausimais darbdavio lėšomis.

Už laiką, kurio metu įmonės saugos darbe komiteto narys vykdo komiteto pavestus įpareigojimus, mokamas jo vidutinis darbo užmokestis.

Įmonių saugos darbe komitetų pavyzdinius nuostatus tvirtina Saugos darbe komisija. Įmonės saugos darbe komiteto nuostatus tvirtina darbdavys ir įmonės profesinė sąjunga (jeigu profesinės sąjungos nėra įmonės saugos darbe komitetas).

15 straipsnis. Darbuotojų dalyvavimas įgyvendinant saugos ir sveikatos darbe priemones. Įmonių saugos ir sveikatos darbe komitetai, darbuotojų atstovai

1. Darbdavys sudaro sąlygas darbuotojams ir jų atstovams, nurodytiems šiame straipsnyje, dalyvauti diskusijose, svarstant saugos ir sveikatos darbe klausimus.

2. Įmonės saugos ir sveikatos darbe komiteto (toliau šiame straipsnyje - komitetas) steigimo tvarka ir jo funkcijos:

1) komitetas steigiamas įmonėje, kurioje dirba daugiau kaip 50 darbuotojų. Komitetas sudaromas dvišaliu principu - iš vienodo skaičiaus darbdavio skirtų bei įmonės profesinės sąjungos pasiūlytų ir įmonės darbuotojų susirinkime (konferencijoje) patvirtintų komiteto nariais atstovų. Kai įmonėje yra daugiau negu viena profesinė sąjunga, profesinės sąjungos deleguoja savo atstovus į komitetą arba paveda vienai profesinei sąjungai deleguoti atstovus į komitetą, kurie darbuotojų susirinkime (konferencijoje) patvirtinami komiteto nariais. Kai ne visi įmonės darbuotojai yra profesinių sąjungų nariai, profesines sąjungas ir darbuotojus komitete atstovauja profesinių sąjungų ir darbuotojų atstovai, dėl kurių skaičiaus komitete sprendimą priima darbuotojų susirinkimas (konferencija). Kai įmonėje profesinės sąjungos nėra, darbuotojus komitete atstovauja į komitetą darbuotojų kolektyvo susirinkime (konferencijoje) išrinkti darbuotojų atstovai;

2) kai kurių ekonominės veiklos sričių, pasižyminčių didesne profesine rizika, įmonėse komitetas gali būti steigiamas esant darbuotojų skaičiui mažesniam negu 50. Tokių ekonominės veiklos sričių sąrašas nustatomas tvirtinant Įmonių saugos ir sveikatos darbe komitetų bendruosius nuostatus;

3) jeigu įmonėje dirba mažiau kaip 50 darbuotojų, komitetas gali būti steigiamas darbdavio ar profesinės sąjungos iniciatyva arba daugiau kaip pusės įmonės darbuotojų reikalavimu;

4) komiteto veiklą organizuoja ir jam vadovauja komiteto pirmininkas - darbdavys arba vienas iš jo paskirtų atstovų komitete. Pirmininkas organizuoja komiteto darbą. Komiteto sekretoriumi renkamas profesinės sąjungos atstovas. Kai įmonėje profesinės sąjungos nėra komiteto sekretoriumi renkamas vienas iš darbuotojų atstovų išrinktų į įmonės komitetą;

5) atleidžiant iš darbo komiteto narį, kuris yra darbuotojų atstovas, ir tam nepritarus daugumai komiteto narių, tarp jų nepritarus daugumai darbuotojų atstovų, darbdavys privalo informuoti Valstybinę darbo inspekciją apie tokio darbuotojo atleidimo priežastis iki jo atleidimo iš darbo dienos;

6) darbdavys komiteto narius aprūpina reikiamomis jų pareigų vykdymui priemonėmis ir informacija, taip pat apmokomi specialiuose mokymo kursuose, seminaruose įmonėje ar kituose renginiuose saugos ir sveikatos darbe klausimais. Komiteto narių mokymo klausimus sprendžia komitetas;

7) už laiką, kurio metu komiteto narys vykdo jam pavestus įpareigojimus, susijusius su sauga ir sveikata darbe, jam mokamas vidutinis darbo užmokestis;

8) komitetų bendruosius nuostatus tvirtina Saugos ir sveikatos darbe komisija.

3. Įmonės darbuotojų susirinkime (konferencijoje) šio straipsnio 2 dalies 1 punkte nustatyta tvarka renkami darbuotojų atstovai, turintys įgaliojimus atstovauti darbuotojus ir rūpintis jų sauga ir sveikata darbe. Konkretus darbuotojų, kuriuos atstovauja darbuotojų atstovas, skaičius ir darbuotojų atstovų įgaliojimų laikas nustatomi darbuotojų susirinkime (konferencijoje). Įmonėje esant daugiau kaip vienam darbuotojų atstovui, vienas iš jų renkamas vyresniuoju darbuotojų atstovu ir jis koordinuoja visų darbuotojų atstovų veiklą. Valstybės ar savivaldybių institucijose darbuotojų atstovai nerenkami.

4. Darbuotojų atstovai vykdo šias funkcijas:

1) dalyvauja darbdavio įgyvendinamose saugos ir sveikatos darbe gerinimo įmonėje ar darbo vietose priemonėse, tarp jų įmonės saugos ir sveikatos darbe tarnybos įgyvendinamose priemonėse, planuojant ir organizuojant darbuotojų mokymą;

2) dalyvauja darbdaviui steigiant įmonės saugos ir sveikatos darbe tarnybą, parenkant ir paskiriant darbuotojus, atsakingus už pirmosios medicininės pagalbos suteikimą, taip pat parenkant ir paskiriant darbuotojus, atsakingus už gelbėjimo darbų organizavimą, darbuotojų evakavimą avarijų, stichinių nelaimių ar gaisrų atvejais (prieš paskiriant tokius darbuotojus, darbdavys su darbuotojų atstovais konsultuojasi, juos paskyręs - darbdavys praneša darbuotojų atstovams apie jų darbo vietas, jų įpareigojimus);

3) dalyvauja išduodant darbuotojams reikiamas ir tinkamas asmenines apsaugines priemones ir prižiūrint, kad darbuotojai jomis naudotųsi, atstovauja darbuotojų interesus tiriant nelaimingus atsitikimus, profesines ligas ir incidentus;

4) darbdavio arba padalinio vadovo nurodymu operatyviai informuoja darbuotojus apie kilusius ar gręsiančius jiems pavojus ir nurodo priemones, kurių reikia neatidėliotinai imtis, siekiant išvengti pavojaus bei padeda darbuotojams pavojaus atveju pereiti į saugias vietas.

5. Darbuotojų atstovas turi teisę:

1) siūlyti ir reikalauti, kad įmonės padalinio vadovas, darbdavys imtųsi reikiamų priemonių darbuotojų saugai ir sveikatai užtikrinti;

2) dalyvauti vertinant rizikos veiksnius ir numatant prevencines priemones;

3) informuoti darbdavį, jeigu įmonės padalinio vadovas nesiima reikiamų priemonių darbuotojų saugai ir sveikatai darbe užtikrinti. Jeigu darbdavys nesiima priemonių rizikos veiksnių šalinimui ar jų mažinimui - pranešti Valstybinei darbo inspekcijai;

4) gauti informaciją visais, susijusiais su sauga ir sveikata darbe klausimais iš padalinio vadovo, darbdavio, saugos ir sveikatos darbe tarnybos bei komiteto.

6. Darbdavys sudaro sąlygas darbuotojų atstovui vykdyti jam pavestas funkcijas, suteikia darbui reikiamą informaciją.

7. Darbuotojų atstovai, vykdydami funkcijas, nurodytas šio straipsnio 4 dalyje, neturi patirti finansinių nuostolių, administracinės ar kitos atsakomybės, įgyvendinant saugos ir sveikatos darbe profilaktines priemones, taip pat jie neturi patirti darbdavio, padalinio vadovo ar darbuotojų priešiškumo, jeigu savo veikloje jie vadovaujasi šiuo įstatymu, kitais saugos ir sveikatos darbe teisės aktais.

8. Darbuotojų atstovai mokomi įmonėje, mokymo įstaigose ar mokymui skirtuose seminaruose darbdavio lėšomis. Mokymosi laikotarpiu jiems mokamas vidutinis darbo užmokestis. Klausimai, susiję su darbuotojų atstovų mokymu, sprendžiami įmonėje - darbuotojų atstovų mokymo klausimus svarstant komitete, darbuotojų kolektyvo susirinkime (konferencijoje), sudarant kolektyvines sutartis.

9. Darbuotojų atstovai privalo saugoti gamybines ir komercines paslaptis, kurias jie sužino vykdydami savo funkcijas.

10. Darbuotojų atstovo įgaliojimai gali būti nutraukti jį skyrusio organo sprendimu.

III skyrius

DARBO APLINKOS, DARBO VIETŲ, DARBŲ, GAMYBINĖS BUITIES REIKALAVIMAI

Reikalavimai Darbo aplinkai, Darbo vietoms,

Darbų organizavimui. DARBDAVIO VEIKSMAI PAVOJAUS ATVEJAIS.

16 straipsnis. Bendri darbo aplinkos ir darbo vietų reikalavimai darbo aplinkai, darbo vietoms

1. Darbo aplinka ir darbo vietos turi atitikti šio įstatymo ir kitų saugos ir sveikatos darbe norminių teisės aktų reikalavimus.

2. Naujos ir rekonstruotos įmonės, jų padaliniai priimami eksploatuoti Lietuvos Respublikos Vyriausybės nustatyta tvarka.

17 straipsnis. Saugos darbe norminiai aktai, reglamentuojantys darbo vietų įrengimą

Darbo vietų įrengimo ir jų aplinkos reikalavimus nustato valstybiniai, įmonių standartai, valstybinės normos, taisyklės.

Darbo vietoms (1 straipsnio 5 punktas) taip pat yra tolygios vietos, esančios patalpose, skirtose įmonės darbuotojų socialinėms buitinėms reikmėms tenkinti.

Pagal standartus ir normas nustatyti darbo aplinkos veiksniai neturi viršyti dydžių, galinčių sukelti sveikatos sutrikimus, profesines ligas ir dirbančiam, ir jau nebedirbančiam asmeniui.

Saugos darbe standartai, normos, taisyklės, instrukcijos rengiami ir tvirtinami Lietuvos Respublikos Vyriausybės nustatyta tvarka.

17 straipsnis. Saugos ir sveikatos darbe teisės aktai, reglamentuojantys darboviečių ir darbo vietų įrengimą

1. Reikalavimai darbo vietų įrengimui ir jų aplinkai nustatomi saugos ir sveikatos darbe teisės aktais.

2. Saugos ir sveikatos darbe teisės aktais nustatyti darbo aplinkos veiksniai darbo vietose neturi viršyti veiksnių dydžių, galinčių sukelti darbuotojo sveikatos sutrikimus, profesines ligas darbo įmonėje metu bei nutraukus darbą įmonėje.

3. Darbo vietos, taip pat patalpos, skirtos darbuotojų higieninėms ar buitinėms reikmėms tenkinti, nurodytos šio įstatymo 26 straipsnio 1 dalyje, privalo atitikti minimalius saugos ir sveikatos darbe reikalavimus, nustatytus Darboviečių įrengimo bendruose nuostatuose, kuriuos tvirtina Socialinės apsaugos ir darbo ministerija ir kituose saugos ir sveikatos darbe teisės aktuose.

18 straipsnis. Darbo priemonės ir jų priežiūra Saugos ir sveikatos darbe reikalavimai darbo priemonėms ir jų naudojimui

1. Leidžiama naudoti tik techniškai tvarkingas darbo priemones, atitinkančias saugos reikalavimus darbo priemones ir sveikatos darbe teisės aktų reikalavimus.

2. Minimalius saugos ir sveikatos darbe reikalavimus darbo priemonėms nustato atitinkami saugos ir sveikatos darbe teisės aktai, kuriuos tvirtina Socialinės apsaugos ir darbo ministerija ir Sveikatos apsaugos ministerija.

3. Saugos ir sveikatos darbe reikalavimus atskirų darbo priemonių ar jų grupių gamybai bei jų atitikties įvertinimo procedūroms nustato techniniai reglamentai ar kiti saugos ir sveikatos darbe teisės aktai.

4. Konkrečios darbo priemonės saugaus naudojimo reikalavimai, kuriais privaloma vadovautis eksploatuojant darbo priemonę, nustatomi darbo priemonės dokumentacijoje, kurią privalo pateikti gamintojas kartu su darbo priemone.

Potencialiai pavojingų techninių įrenginių, keliančių pavojų darbuotojams, gyventojams, aplinkai, sąrašą tvirtina Lietuvos Respublikos Vyriausybė, o jų saugų naudojimą, priežiūrą ir kontrolę nustato norminiai aktai bei tokių įrenginių techniniai dokumentai.

5. Potencialiai pavojingų įrenginių priežiūros tvarką nustato Lietuvos Respublikos potencialiai pavojingų įrenginių priežiūros įstatymas. Šių įrenginių, kuriems privaloma speciali Lietuvos Respublikos Vyriausybės įgaliotų ar nustatyta tvarka akredituotų įmonių priežiūra, sąrašą tvirtina Lietuvos Respublikos Vyriausybė.

6. Potencialiai pavojingų įrenginių nuolatinę privalomąją priežiūrą vykdo jų savininkai. Šių įrenginių privalomąją nuolatinę priežiūrą pagal įrenginio savininko ir juridinio asmens tarpusavio sutartis gali vykdyti juridiniai asmenys, turintys teisės aktų nustatyta tvarka leidimą tokiai veiklai.

7. Valstybinė darbo inspekcija, nustačiusi, kad darbo priemonė naudojama pažeidžiant saugos ir sveikatos darbe teisės aktų ar darbo priemonės techninėje dokumentacijoje nurodytus saugaus naudojimo reikalavimus, turi teisę įstatymo nustatyta tvarka sustabdyti jos naudojimą.

19 straipsnis. Įmonės vidaus eismo reikalavimai

Už saugų eismą įmonėje atsako darbdavys.

1. Įmonės teritorijoje transporto priemonių eismas organizuojamas pagal atitinkamos transporto rūšies eismo taisykles. , išimtys gali būti taikomos specialiam (technologiniam) transportui.

Specialaus (technologinio) transporto eismo taisykles pagal saugos darbe norminių aktų reikalavimus rengia darbdavys.

2. Už visų rūšių transporto priemonių, saugaus eismo organizavimą įmonės teritorijoje atsako darbdavys.

20 straipsnis. Kenksmingų ir pavojingų medžiagų naudojimo reikalavimai

Darbdaviai, kurie gamina, naudoja, transportuoja, laiko žmonių sveikatai kenksmingas, pavojingas (lengvai užsidegančias, sprogias) medžiagas, įgyvendina priemones darbuotojų sveikatos, aplinkos, tarp jų darbo aplinkos, saugai užtikrinti.

Darbuotojai privalo būti apmokyti ir instruktuoti darbui su kenksmingomis ar pavojingomis medžiagomis, aprūpinti individualiosios ir kolektyvinės saugos priemonėmis.

Kenksmingų ir pavojingų medžiagų gamybą, naudojimą, transportavimą, laikymą nustato Lietuvos Respublikos norminiai aktai.

20 straipsnis. Darbuotojų apsauga nuo pavojingų cheminių medžiagų poveikio

1. Įmonėse, kurių gamybos procesuose naudojamos, gaminamos, transportuojamos ar laikomos žmonių sveikatai pavojingos cheminės medžiagos, darbdaviai numato ir įgyvendina priemones darbuotojų sveikatai, aplinkos apsaugai užtikrinti. Darbdaviai, kurių įmonėse naudojamos pavojingos cheminės medžiagos:

1) imasi priemonių pakeisti pavojingas chemines medžiagas nepavojingomis ar mažiau pavojingomis;

2) organizuoja darbus taip, kad kuo mažiau darbuotojų patirtų ar galėtų patirti pavojingų cheminių medžiagų poveikį;

3) naudoja darbo priemones, darbo ir technologinius procesus, užtikrinančius, kad pavojingos cheminės medžiagos nepateks į darbo aplinką ir aplinką arba pateks tik tokie jų kiekiai, kuriuos leidžia saugos ir sveikatos darbe bei aplinkos apsaugos teisės aktai;

4) sudaro prevencinių priemonių ir gelbėjimo darbų planus galimų avarijų, kurių metu darbuotojai, kiti asmenys ir aplinka gali būti paveikta pavojingų cheminių medžiagų, atvejams.

2. Visi įmonės darbuotojai privalo būti supažindinti su įmonėje gaminamų, naudojamų, transportuojamų ar laikomų konkrečių pavojingų cheminių medžiagų poveikiu sveikatai. Darbuotojai, kurie dalyvauja pavojingų cheminių medžiagų gamyboje, jas naudoja darbo procesuose, transportuoja, prižiūri jų laikymą (sandėliavimą), privalo būti instruktuoti ir apmokyti saugiai dirbti su konkrečiomis pavojingomis cheminėmis medžiagomis, be to jie privalo gerai žinoti apsaugos nuo tokių medžiagų poveikio bei pirmosios pagalbos priemones.

3. Įmonės padaliniuose ir (ar) darbo vietose, kuriose yra pavojingos cheminės medžiagos, privalo būti įrengtos kolektyvinės apsaugos priemonės. Įmonės padaliniuose ir (ar) darbo vietose, kuriose yra degios, sprogstančios ar galinčios sukelti gaisrą, ypač pavojingos cheminės medžiagos, privalo būti įrengtos specialiosios sistemos, skirtos tokių pavojingų cheminių medžiagų kiekio darbo aplinkoje registravimui, darbuotojų įspėjimui apie kilusį pavojų saugai ir sveikatai taip pat specialios pirmos medicinos pagalbos priemonės šių medžiagų sukeltų ūmių sveikatos sutrikimų atveju. Tokių priemonių sąrašą nustato Sveikatos apsaugos ministerija.

4. Darbuotojai, dirbantys su pavojingomis cheminėmis medžiagomis, privalo būti aprūpinti atitinkamomis asmeninės apsaugos priemonėmis, nurodytomis pavojingos cheminės medžiagos saugos duomenų lape.

5. Darboviečių patalpos, kuriose gaminamos, naudojamos, laikomos pavojingos cheminės medžiagos, privalo būti pažymėtos specialiais įspėjamaisiais ir (ar) įpareigojančiais ženklais.

6. Saugos ir sveikatos darbe reikalavimus pavojingų cheminių medžiagų gamybai, naudojimui, transportavimui, laikymui darbovietėse nustato atitinkami saugos ir sveikatos darbe teisės aktai. Naudojant pavojingą cheminę medžiagą, privaloma vadovautis saugos ir sveikatos reikalavimais, kurie nurodyti medžiagos saugos duomenų lape, kuris gamintojo pateikiamas kartu su realizuojama medžiaga.

7. Pavojingų cheminių medžiagų darbo aplinkoje ribinius dydžius, pavojingų cheminių medžiagų, kurių ribiniai dydžiai darbo aplinkoje gali būti viršijami ne daugiau kaip 15 minučių per darbo dieną, taip pat ypač pavojingų cheminių medžiagų, kurių ribiniai dydžiai darbo aplinkoje negali būti viršijami sąrašus, tvirtina Sveikatos apsaugos ministerija ir Socialinės apsaugos ir darbo ministerija.

21 straipsnis. Gaminamos produkcijos reikalavimai Saugos ir sveikatos darbe reikalavimai gaminiams

1. Įmonių gaminama ir realizuojama produkcija, vėliau priskirtina darbo priemonėms, turi atitikti norminiuose Gaminiai, tarp jų darbo priemonės, turi atitikti teisės aktuose nustatytus saugos ir sveikatos darbe reikalavimus. Sertifikatuose arba techniniuose dokumentuose nurodoma, kad produkcija atitinka saugos darbe reikalavimus. Gaminio gamintojo pateikiamuose atitiktį patvirtinančiuose sertifikatuose, o jeigu tokių sertifikatų nėra - gamintojo kartu su gaminiu pateikiamoje dokumentacijose privalo būti nurodomas atitikimas tam tikroms normoms, tame tarpe saugos ir sveikatos darbe reikalavimams.

2. Paaiškėjus, kad darbo priemonė kenkia žmonių sveikatai ar yra pavojinga gyvybei, Valstybinė darbo inspekcija uždraudžia jos gamybą. Gaminių, tarp jų darbo bei asmeninių apsauginių priemonių, nurodytų šio įstatymo 18 ir 31 straipsniuose, atitiktį kontroliuojančioms įstaigoms nustačius, kad gaminys neatitinka jam nustatytų saugos ir sveikatos darbe reikalavimų, gamintojas privalo nutraukti šio gaminio gamybą ir tiekimą į rinką.

22 straipsnis. Darbų organizavimo reikalavimai Saugos ir sveikatos darbe priemonių įgyvendinimo bendrieji principai

1. Darbdaviai Darbdavys privalo taip organizuoti darbus ir sudaryti tokias sąlygas organizuoja darbą įmonėje, tarp jų, nustato darbo ir poilsio laiko režimą, ir darbo apmokėjimo, apmokėjimą taip, kad būtų kurios sudarytos sąlygos, skatintų skatinančios darbuotojus laikytis saugos ir sveikatos darbe reikalavimų.

2. Darbo (gamybos) organizavimo, techninio aprūpinimo dokumentacijoje privalo būti nustatytos saugų darbą užtikrinančios sąlygos pagal saugos darbe norminių aktų reikalavimus. Darbdavys imasi priemonių darbuotojų saugai ir sveikatai darbe užtikrinti ir savarankiškai organizuoja saugos ir sveikatos darbe būklės vidinę kontrolę įmonėje. Tuo tikslu:

1) įvertina saugos ir sveikatos apsaugos darbe būklę kaip tai nurodyta šio įstatymo 66 ir 68 straipsniuose ir kituose saugos ir sveikatos darbe teisės aktuose;

2) užpildo Įmonės saugos ir sveikatos darbe būklės pasą, kuriame nurodoma darbo vietų, darbo priemonių, darbo ir poilsio laiko atitikimas saugos ir sveikatos apsaugos darbe teisės aktų reikalavimams, saugos ir sveikatos darbe gerinimo priemonės, kai saugos ir sveikatos darbe būklė neatitinka reikalavimų;

3) vadovaudamasis Įmonių saugos ir sveikatos darbe tarnybų nuostatais, nurodytais šio įstatymo 14 straipsnio 2 dalyje, saugos ir sveikatos darbe būklės įvertinimo rezultatais nustato saugos ir sveikatos darbe reikalavimų laikymosi kontrolės tvarką įmonėje tvirtindamas įmonės saugos ir sveikatos darbe tarnybos nuostatus arba įmonės saugos darbe specialistų pareigines instrukcijas, duodamas įpareigojimus padalinių vadovams dėl saugos ir sveikatos darbe reikalavimų laikymosi kontrolės ir priemonių įgyvendinimo.

3. Darbdavys, nustatydamas vidinę saugos ir sveikatos darbe būklės kontrolę įmonėje ir numatydamas priemones saugos ir sveikatos darbe būklės gerinimui, vadovaujasi šiais bendraisiais rizikos vertinimo ir saugos ir sveikatos darbe užtikrinimo principais:

1) rizikos saugai ir sveikatai darbe vengimu;

2) rizikos, kurios neįmanoma išvengti, įvertinimu;

3) nustatytos rizikos priežasčių šalinimu;

4) darbuotojo galimybių atlikti pavestą darbą įvertinimu, pritaikant darbo procesą prie darbuotojo galimybių, įrengiant darbo vietas, parenkant darbo priemones, darbo metodus, nustatant darbo ar gamybos tempą;

5) techninės pažangos priemonių taikymu - įrengiant darbo vietas, sudarant saugią ir sveiką darbo aplinką, parenkant darbo priemones;

6) pavojingų darbo procesų pakeitimu nepavojingais arba mažiau pavojingais;

7) pirmenybės kolektyvinių saugos ir sveikatos darbe priemonių taikymu. Tik tais atvejais, kai kolektyvinės apsaugos priemonės neužtikrina saugos ir sveikatos darbe reikalavimų ar jų neįmanoma naudoti dėl nuo darbdavio nepriklausančių aplinkybių, darbuotojai aprūpinami asmeninėmis apsauginėmis priemonėmis;

8) darbuotojų mokymu ir instruktavimu, jiems privalomų nurodymų dėl saugos ir sveikatos darbe reikalavimų laikymosi davimu;

9) kitų reikiamų saugos ir sveikatos darbe priemonių taikymu.

4. Darbdavys nustatydamas saugos ir sveikatos darbe vidinės kontrolės sistemą įmonėje, ją svarsto su darbuotojais arba su darbuotojų atstovais, saugos ir sveikatos darbe komitetu ir juos informuoja apie įpareigojimus duotus padalinių vadovams dėl saugos ir sveikatos darbe vidinės kontrolės ir priemonių įgyvendinimo įmonėje, padaliniuose, darbo vietose.

5. Įmonės saugos ir sveikatos darbe būklės paso formą ir jos pildymo tvarką tvirtina Socialinės apsaugos ir darbo ir Sveikatos apsaugos ministerijos.

23 straipsnis. Saugaus darbų organizavimo ir vykdymo norminiai aktai. Teisės aktai, reglamentuojantys saugų darbų organizavimą ir jų vykdymą įmonėse

1. Darbas turi būti organizuojamas pagal saugos darbe norminių aktų reikalavimus. Darbai įmonėje turi būti organizuojami vadovaujantis šiuo įstatymu ir kitais saugos ir sveikatos darbe teisės aktais.

2. Darbdaviai, pagal saugaus darbo organizavimo ir vykdymo norminius aktus bei darbo priemonių techninius dokumentus rengia darbuotojams Darbdavys, vadovaudamasis saugos ir sveikatos darbe užtikrinimo principais, numatytais šio įstatymo 22 straipsnio 2 dalyje, ir saugos ir sveikatos darbe teisės aktais, technologinių procesų bei darbo priemonių techniniais dokumentais, rengia įmonės saugos ir sveikatos darbe norminius dokumentus (saugos ir sveikatos darbe instrukcijas darbuotojams, saugaus darbų atlikimo taisykles ir kitus reikiamus įmonės norminius dokumentus). saugaus darbo instrukcijas, su kuriomis darbuotojai supažindinami pasirašytinai. Darbuotojų profesijų, kurioms nerengiamos saugaus darbo instrukcijos, sąrašą sudaro darbdavys, suderinęs su Valstybine darbo inspekcija.

Kai saugos darbe norminiuose aktuose dar nenustatyti saugos darbe reikalavimai arba valstybiniuose standartuose, taisyklėse nėra konkrečių reikalavimų, kurių būtina laikytis, darbdaviai pagal šį įstatymą ir darbo priemonių techninius dokumentus rengia ir tvirtina saugaus darbo organizavimo ir vykdymo instrukcijas.

Saugaus darbo organizavimo ir vykdymo taisyklių, instrukcijų reikalavimai tolygūs darbuotojų pareiginiams nuostatams.

3. Darbdavio įsakymu, potvarkiu ar kitu tvarkomuoju dokumentu patvirtinti įmonės saugos ir sveikatos darbe norminiai dokumentai, saugos ir sveikatos darbe teisės aktai, su kuriais darbuotojai supažindinami pasirašytinai, yra privalomi jų vykdymui.

24 straipsnis. Privalomas sveikatos tikrinimas Privalomi sveikatos patikrinimai

1. Darbuotojai, dirbantys pavojingomis, kenksmingomis, labai kenksmingomis sąlygomis (67 straipsnis), Asmenys, kurie darbe gali būti veikiami profesinės rizikos veiksnių, privalo iš anksto (stodami į darbą), pasitikrinti sveikatą prieš įsidarbinant ir dirbant periodiškai - įmonės darbuotojų, kurie privalo pasitikrinti sveikatą, sveikatos patikrinimų grafike nustatytu laiku , o dėl kai kurių darbų ir nutraukę darbo sutartį, tikrintis sveikatą.. Asmenų, kurių darbas susijęs su profesine rizika, pavojingų kancerogeninių medžiagų naudojimu darbo procese, sveikata tikrinama priimant į darbą, dirbant ir pakeitus darbą ar darbovietę - periodiškai.

2. Asmenys iki 18 metų Jauni asmenys privalo tikrintis sveikatą stodami į darbą įsidarbindami ir kiekvienais metais iki sukaks 18 metų. Kai kurių profesijų jauni darbuotojai, jeigu jų darbas susijęs su rizika sveikatai, privalo tikrintis sveikatą prieš stodami į darbą ir periodiškai iki sukaks 21 metai.

3. Maisto pramonės, viešojo maitinimo ir prekybos įmonių, vandentiekio įrenginių, gydymo bei profilaktikos ir vaikų įstaigų, taip pat kai kurių įmonių darbuotojų medicinos apžiūros turi būti atliekamos gyventojų sveikatos apsaugos tikslais. Naktį dirbantys ir pamaininiai darbuotojai privalo pasitikrinti sveikatą prieš įsidarbinant ir dirbant periodiškai - darbuotojų sveikatos pasitikrinimų grafike nustatytu laiku.

4. Darbdavys tvirtina darbuotojų, kuriems privaloma pasitikrinti sveikatą, sąrašą ir, suderintą su teritoriniu visuomenės sveikatos centru, sveikatos patikrinimų grafiką, su kuriuo supažindina pasirašytinai darbuotojus.

5. Išlaidas už periodišką medicinos apžiūrą ir vidutinį darbo užmokestį darbuotojams už sugaištą medicinos apžiūroms laiką apmoka darbdavys. Privalomi sveikatos patikrinimai vykdomi darbo laiku. Už privalomus įsidarbinančių asmenų bei dirbančiųjų sveikatos patikrinimus sveikatos priežiūros įstaigoms apmokama Sveikatos apsaugos ministerijos nustatyta tvarka. Apmokėjimo už periodiškas medicinos apžiūras ir vidutinio darbo užmokesčio darbuotojams už sugaištą medicinos apžiūroms laiką mokėjimo tvarką nustato Lietuvos Respublikos Vyriausybė. Vidutinį darbo užmokestį darbuotojams už darbo laiką, kurio metu darbuotojas tikrinasi sveikatą, moka darbdavys.

6. Darbuotojas, atsisakęs nustatytu laiku pasitikrinti sveikatą, gali būti darbdavio nušalinamas nuo darbo ir jam už tą laiką iki pasitikrins sveikatą nemokamas darbo užmokestis. Toks atsisakymas laikomas darbo drausmės pažeidimu ir gali būti pagrindas darbdaviui atleisti darbuotoją iš darbo pagal įstatymus. Darbuotojo medicinos apžiūros išvada Medicininės apžiūros išvada dėl darbuotojo sveikatos vienodai privaloma vykdymui darbdaviui ir darbuotojui.

7. Profesijų, darbų ir gamybų, kuriose dirbantys darbuotojai asmenys, tarp jų asmenys iki 18 metų (kai kurių profesijų - iki 21 metų), stodami į darbą įsidarbindami ir vėliau privalo periodiškai tikrintis sveikatą, sąrašą bei pasitikrinimų sveikatos patikrinimų tvarką nustato Lietuvos Respublikos Vyriausybė Sveikatos apsaugos ministerija ir Socialinės apsaugos ir darbo ministerija.

8. Šio straipsnio 1, 2 ir 3 dalyse nurodyti darbuotojai, pajutę neigiamą darbo ar darbo aplinkos poveikį sveikatai, turi teisę pasitikrinti sveikatą kitu, negu privalomų sveikatos patikrinimų grafike nustatytu laiku. Šia teise gali pasinaudoti ir kiti įmonės darbuotojai, nenurodyti šio straipsnio 1, 2 ir 3 dalyse. Visais atvejais darbdavys privalo suteikti darbuotojui pakankamai laiko sveikatos pasitikrinimui. Vidutinį darbo užmokestį darbuotojui už laiką, kurio metu darbuotojas tikrinosi sveikatą savo iniciatyva, apmoka darbdavys, tais atvejais, kai medicinos įstaigos išvadoje nurodyta, kad darbas ir (ar) darbo aplinka pakenkė darbuotojo sveikatai.

25 straipsnis. Darbų sustabdymas

Valstybinis darbo inspektorius, įmonės saugos darbe komitetas savo sprendimu turi teisę reikalauti, kad darbdavys (jo įgaliotas asmuo) sustabdytų darbus, kai:

1) darbuotojai neapmokyti saugiai dirbti;

2) sugedus darbo priemonei ar dėl avarinės būklės gali susidaryti arba susidarė sąlygos nelaimingiems atsitikimams, ūmioms profesinėms ligoms;

3) dėl technologinių ar darbo procesų pažeidimų darbo aplinka tampa pavojinga sveikatai ar gyvybei;

4) darbuotojai neaprūpinti reikiamomis kolektyvinės ar individualiosios saugos darbe priemonėmis.

Darbdaviui (jo įgaliotam asmeniui) atsisakius įvykdyti reikalavimą sustabdyti darbą arba jeigu darbdavio (jo įgalioto asmens) nėra, valstybinis darbo inspektorius nutraukia darbus, reikalui esant, išveda darbuotojus iš pavojingos zonos.

Valstybinė darbo inspekcija gali sustabdyti darbus šio įstatymo 21 straipsnio antrojoje dalyje nurodytais atvejais.

Už laiką, kai darbai sustabdyti šio straipsnio pirmojoje dalyje numatytais atvejais, darbuotojams darbdavys moka vidutinį darbo užmokestį.

25 straipsnis. Darbuotojų evakuacijos bei avarijų prevencijos ir likvidavimo planai. Darbdavio ir darbuotojų veiksmai pavojaus atvejais.

Kiekviena įmonė ir visi jos padaliniai privalo turėti darbuotojų evakuacijos planus.

2. Darbdaviai privalo parengti įmonės, įmonės padalinių darbuotojų evakuacijos planus pavojaus atvejui, su kuriais darbuotojai supažindinami įsidarbinant įmonėje. Darbuotojų evakuacijos planai patalpinami įmonės ir jos padalinių gerai matomose vietose. Evakuacijos planus, įmonės avarijų prevencijos ir likvidavimo planus privalo gerai žinoti įmonės saugos ir sveikatos darbe tarnybos darbuotojai, darbuotojų atstovai.

3. Darbdavys kiekvienoje įmonėje paskiria darbuotojus (jiems sutikus) ir juos periodiškai įmonėje apmoko kaip apsaugoti savo ir kitų darbuotojų sveikatą ir gyvybę galimo pavojaus atveju, juos aprūpina pirmosios medicininės pagalbos ir kitomis reikiamomis priemonėmis, atsižvelgiant į darbo ypatumus, darbuotojų skaičių.

4. Esant pavojui įmonėje ar įmonės padalinyje, darbdavys:

1) kaip galima greičiau informuoja tuos darbuotojus, kuriems gali kilti pavojus, taip pat apie tai informuoja visus kitus įmonės darbuotojus ir nurodo kokios priemonės bus panaudotos darbuotojų sveikatai ir gyvybei apsaugoti ir kokių veiksmų privalo imtis patys darbuotojai;

2) imasi visų reikiamų veiksmų, kad būtų sustabdyti darbai, duoda nurodymus darbuotojams sustabdyti darbus, jeigu jie tai padaryti apmokyti; duoda nurodymus darbuotojams palikti darbo patalpas ir pereiti į saugią vietą;

3) kaip galima greičiau informuoja atitinkamas įmonės vidaus ir išorės tarnybas (civilinės saugos, priešgaisrinės saugos, sveikatos priežiūros, policiją) apie pavojų, nukentėjusius darbuotojus;

4) iki įmonei bus suteikta išorės tarnybų pagalba, pavojaus darbuotojų sveikatai ir gyvybei likvidavimui pasitelkia tam tikslui iš anksto apmokytus darbuotojus, nurodytus šio straipsnio 3 dalyje, taip pat įmonės saugos ir sveikatos darbe tarnybos darbuotojus.

5. Likvidavus avariją, užgesinus gaisrą ar kitais atvejais, kai dar yra pavojus darbuotojų saugai ir sveikatai, darbdavys arba padalinio vadovas negali duoti nurodymų tęsti ar pradėti darbą.

6. Darbuotojai pavojaus atveju turi teisę nutraukti darbą, išeiti iš darbo patalpos, palikti darbo vietas. Darbuotojų veiksmai pavojaus atvejais negali turėti jiems nepalankių pasekmių. Dėl darbuotojų veiksmų, pavojaus atveju, negali būti skiriamos drausminės ar administracinės nuobaudos, taikoma materialinė ar kitokia atsakomybė, kai jie siekė save ar kitus darbuotojus apsaugoti nuo pavojaus.

7. Įmonės atskiro struktūrinio padalinio, esančio kitoje negu įmonė teritorijoje ar vietovėje vadovas, kuris saugos ir sveikatos darbe klausimais atestuojamas šio įstatymo 29 straipsnyje nustatyta tvarka, savarankiškai vykdo priemones, nustatytas šio straipsnio 3, 4 ir 5 dalyse.

8. Įmonėse, kuriose gaminamos, naudojamos, laikomos, transportuojamos pavojingos medžiagos, nurodytos šio įstatymo 20 straipsnio 3 dalyje, ir, kurių kiekis viršija nustatytus ribinius kiekius, vadovaujantis Pramoninių avarijų prevencijos, likvidavimo ir tyrimo nuostatais, kuriuos tvirtina Lietuvos Respublikos Vyriausybė, privalo būti įgyvendinamos specialios saugos ir sveikatos darbe priemonės, naudojamos specialios darbo aplinkos kontrolės sistemos ar prietaisai, taip pat privalo būti sudaromi avarijų prevencijos ir likvidavimo planai. Tokių įmonių sąrašą tvirtina ir įmonių parengtuose avarijų prevencijos ir likvidavimo planuose numatytų priemonių įgyvendinimą kontroliuoja Civilinės saugos departamentas prie Krašto apsaugos ministerijos ir Valstybinė darbo inspekcija.

9. Darbuotojas (darbuotojai) turi teisę atsisakyti dirbti, darbai taip pat privalo būti sustabdyti, kai darbdavys ir (ar) padalinio vadovas nesiima reikiamų priemonių pašalinti saugos ir sveikatos darbe reikalavimų pažeidimus ir apsaugoti darbuotoją ar darbuotojus nuo galimo pavojaus saugai ir sveikatai šiais atvejais, kai: darbuotojas (darbuotojai) neapmokyti saugiai dirbti; kai, sugedus darbo priemonei ar susidarius avarinei situacijai, tęsiamas darbas; kai dirbama pažeidžiant nustatytus technologinius reglamentus; kai dirbama neįrengus reikiamų kolektyvinės apsaugos priemonių arba darbuotojas neaprūpintas asmeninėmis apsaugos priemonėmis; kitais atvejais, kai darbo aplinka kenksminga ir (ar) pavojinga sveikatai, gyvybei. Darbų sustabdymo procedūra vykdoma tokia tvarka:

1) įmonės saugos ir sveikatos darbe komitetas turi teisę pareikalauti darbdavio sustabdyti darbus. Jeigu įmonėje saugos ir sveikatos darbe komiteto nėra darbus sustabdyti turi teisę pareikalauti darbuotojų atstovas;

2) darbdaviui ar padalinio vadovui atsisakius vykdyti įmonės saugos ir sveikatos darbe komiteto ar darbuotojų atstovo reikalavimą, komitetas arba darbuotojų atstovas apie tai praneša Valstybinei darbo inspekcijai;

3) valstybinis darbo inspektorius (toliau įstatyme - darbo inspektorius), patikrinęs saugos ir sveikatos darbe būklę, gali priimti sprendimą įpareigoti darbdavį, nesant darbdavio - padalinio vadovą, sustabdyti darbus;

4) darbdaviui ar padalinio vadovui atsisakius vykdyti darbo inspektoriaus reikalavimą, darbo inspektorius panaudoja visas jam suteiktas Valstybinės darbo inspekcijos įstatymu teises, kad būtų įvykdytas reikalavimas sustabdyti darbus;

5) iki darbuotojų atstovo, įmonės saugos ir sveikatos komiteto ar darbo inspektoriaus reikalavimo sustabdyti darbus įvykdymo, darbuotojai, kuriems gresia pavojus saugai ir sveikatai, turi teisę nutraukti darbą, palikti darbo vietą ar patalpą. Šiuo atveju darbdavys negali skirti nuobaudų ar taikyti kitokią atsakomybę.

6) Valstybės ir savivaldybės institucijų ir įstaigų, kuriose nesteigiami įmonių saugos ir sveikatos darbe komitetai, nerenkami darbuotojų atstovai, tarnautojas apie savo atsisakymą dirbti, kai neužtikrinama sauga ir sveikata, informuoja padalinio vadovą, jam nesant darbdavį. Padalinio vadovui arba darbdaviui atsisakius sustabdyti darbus, tarnautojas gali kreiptis į Valstybinę darbo inspekciją arba teismą.

10. Darbo inspektoriai, įmonės inspektavimo metu, nustatę pavojų darbuotojų saugai ir sveikatai, turi teisę pareikalauti, kad darbdavys ar padalinio vadovas sustabdytų darbus, šio straipsnio 9 dalyje numatytais atvejais.

11. Darbai taip pat privalo būti sustabdyti, kai gamtinės sąlygos kliudo saugiai juos vykdyti. Pavojaus atvejais darbdavys siekdamas užkirsti kelią nelaimingiems atsitikimams darbe, vadovaudamasis įstatymu, turi teisę perkelti darbuotojus į darbo sutartimi nesulygtą darbą toje pačioje įmonėje arba į kitą įmonę, bet esančią toje pačioje vietovėje. Draudžiama perkelti darbuotoją į tokį darbą, kuris neleistinas dėl jo sveikatos būklės. Nesant darbo kitose darbo vietose, kur darbuotojai gali saugiai dirbti, įstatymo nustatyta tvarka skelbiama prastova. Už laiką, kurio metu perkeltas darbuotojas dirbo kitą darbo sutartimi nesulygtą darbą, už prastovų laiką, sustabdžius darbus pavojaus dėl gamtinių sąlygų atveju, darbuotojams apmokama įstatymo nustatyta tvarka.

26 straipsnis. Gamybinės buities reikalavimai buities, sanitarinės ir higienos patalpos

1. Įmonėse norminių saugos ir sveikatos darbe teisės aktų nustatyta tvarka įrengiamos poilsio, persirengimo, drabužių, avalynės, asmeninių apsauginių priemonių laikymo patalpos (vietos), arba vietos, sanitarinės bei asmeninės higienos patalpos, kuriose įrengiamos (prausyklos, dušai, tualetai, moterims - asmeninės higienos patalpos).

2. Įmonėse, kuriose dirbama kenksmingomis, pavojingomis sąlygomis, naudojamos pavojingos medžiagos, gamybinės buities sanitarinės bei asmeninės higienos patalpos įrengiamos laikantis specialių reikalavimų tokių patalpų įrengimui. Reikalavimai tokių sanitarinės bei asmeninės higienos patalpų įrengimui privalo būti nustatyti saugos ir sveikatos darbe teisės aktuose, įvertinant darbo pobūdį, naudojamas medžiagas, darbuotojų skaičių.

Specialius įvairių rūšių gamybinės buities patalpų įrengimo ir teikiamų paslaugų, jų kiekybės ir kokybės rodiklių reikalavimus nustato saugos darbe norminiai aktai.

3. Sveikatos Įmonės darbo medicinos punktai tarnybos (medicinos punktai), maitinimo patalpos įmonėje įrengiamos įrengiami atsižvelgiant į darbuotojų skaičių pagal atitinkamų tokių patalpų įrengimo standartų reikalavimus.

4. Reikalavimus buities, sanitarinių ir higienos patalpų įrengimui nustato Sveikatos apsaugos ministerija ir Socialinės apsaugos ir darbo ministerija.

27 straipsnis. Gyvenamųjų patalpų reikalavimai

1. Darbdavio suteikiamos patalpos darbuotojams laikinai gyventi dėl darbo vietų kilnojamojo pobūdžio privalo tenkinti minimalius tokių patalpų buities ir higienos reikalavimus.

2. Minimalius saugos ir darbuotojų sveikatos apsaugos reikalavimus patalpoms, skirtoms laikinam darbuotojų apgyvendinimui, nustato Darboviečių įrengimo statybvietėse nuostatai, kuriuos tvirtina Socialinės apsaugos ir darbo ministerija bei kiti teisės aktai, nustatantys sveikatos reikalavimus gyvenamosioms patalpoms.

IV SKYRIUS.

DARBDAVIŲ, DARBUOTOJŲ PAREIGOS IR TEISĖS

pirmasis skirsnis.

darbdavių pareigos ir teisės

28 straipsnis. Darbdavių pareigos

Darbdaviai privalo laikytis šio įstatymo ir vykdyti kitų augos darbe norminių aktų reikalavimus:

1) pranešti Valstybinei darbo inspekcijai apie įmonės, jos adalinių eksploatacijos pradžią;

2) instruktuoti ir mokyti darbuotojus saugiai dirbti, ikrinti jų žinias;

3) sudarant darbo sutartį ir periodiškai vėliau, pakitus gamybos (darbo) procesui, informuoti darbuotojus apie pavojingus, kenksmingus ir kitus rizikos veiksnius darbo vietose ir jų poveikį sveikatai;

4) kontroliuoti, kaip darbuotojai laikosi saugos darbe reikalavimų, laikinai nušalinti darbuotoją nuo darbo už tą dieną (pamainą) nemokant jam darbo užmokesčio, jeigu jis darbo metu darbe neblaivus, apsvaigęs nuo sąmoningai panaudotų narkotinių ar toksinių medžiagų;

5) aprūpinti įmonę, darbo vietas ir darbuotojus saugiais įrenginiais, diegti saugius darbo bei technologinius procesus, aprūpinti darbuotojus saugos darbe priemonėmis, tinkamai įrengti gamybinės buities patalpas;

6) organizuoti medicinos paslaugas ir darbuotojų sveikatos patikrinimus pagal šio įstatymo 14, 24, 26 straipsnius;

7) nustatyta tvarka pranešti apie nelaimingus atsitikimus, profesines ligas (74 straipsnis), sudaryti sąlygas jų priežastims ištirti ir atlyginti už pakenkimą sveikatai (78, 79 straipsniai);

8) sudaryti sąlygas saugos darbe organizacinėms struktūroms (nurodytoms šio įstatymo 13, 14, 15 straipsniuose) funkcionuoti;

9) organizuoti darbuotojų darbą pagal fiziologiškai pagrįstą darbo ir poilsio režimą;

10) nustatyta tvarka organizuoti darbo aplinkos ir darbo vietų tyrimus, naudojamų kolektyvinių ir individualiųjų saugos priemonių bandymus;

11) atsižvelgiant į medicinos arba invalidumą nustatančios komisijos išvadą (33 straipsnis), perkelti darbuotojus į kitą darbą;

12) nustatyta tvarka apdrausti darbuotojus nuo nelaimingų atsitikimų darbe, profesinių ligų;

13) tvirtinti įmonės saugos darbe instrukcijas, pareigines instrukcijas, vykdyti kolektyvinės sutarties įsipareigojimus ir kitas saugos darbe prievoles;

14) sudaryti įmonės darbuotojų, dirbančių pagal darbo sutartis, vardinį sąrašą;

15) darbuotojo prašymu nemokamai išduoti pažymas apie darbą toje įmonėje (darbuotojo pareigos, kvalifikacija, kiek laiko įmonėje dirba, darbo užmokestis).

28 straipsnis. Darbdavio pareigos, užtikrinant darbuotojų saugą ir sveikatą darbe

1. Darbdavys vykdydamas savo įsipareigojimus:

1) užtikrina, kad įmonės statiniai, kuriuose įrengtos darbo vietos, darbo vietos, darbo priemonės, darbo aplinka atitiktų saugos ir sveikatos darbe teisės aktais nustatytus reikalavimus;

2) organizuoja saugos ir sveikatos darbe būklės įvertinimą ir jai gerinti priemonių parengimą ir įgyvendinimą, Įmonės saugos ir sveikatos darbe būklės paso pildymą ir, reikalui esant, šio paso kasmetinį patikslinimą;

3) įvertinus saugos ir sveikatos darbe būklę įmonėje, sprendžia kokias kolektyvines ir (ar) asmenines apsaugines priemones naudoti, aprūpina jomis įmonę, darbo vietas, darbuotojus, nustatyta tvarka organizuoja tokių priemonių patikrinimus, aprūpina darbuotojus saugiomis darbo priemonėmis, diegia saugius darbo bei technologijos procesus, pagal saugos ir sveikatos darbe teisės aktų reikalavimus įrengia buities, sanitarines ir asmeninės higienos patalpas;

4) užtikrina, kad darbuotojai gautų visapusišką informaciją apie saugos ir sveikatos darbe organizavimą įmonėje, apie esančią ar galimą profesinę riziką, parengtas priemones rizikos šalinimui ar išvengimui, taip pat informaciją apie Valstybinės darbo inspekcijos atlikto įmonės inspektavimo rezultatus;

5) tvirtina saugos ir sveikatos darbe instrukcijas, darbuotojų pareigines instrukcijas ar valstybės tarnautojų pareigybių aprašymus, vykdo kolektyvinės sutarties įsipareigojimus dėl saugos ir sveikatos darbe gerinimo;

6) organizuoja darbuotojų instruktavimą, mokymą ir jų žinių tikrinimą saugiai dirbti, instruktuojant darbuotojus apie saugos ir sveikatos darbe reikalavimus ir jiems privalomus vykdyti saugos ir sveikatos darbe teisės aktus ir įmonės saugos ir sveikatos darbe norminius dokumentus - priimant į darbą, perkeliant į kitą darbą, pakeitus darbo organizavimą, pradėjus naudoti naujas ar modernizuotas darbo priemones, pradėjus naudoti naujas technologijas, pakeitus ar priėmus naujus saugos ir sveikatos darbe teisės aktus, taip pat kitais, saugos ir sveikatos darbe teisės aktų numatytais atvejais;

7) sudaro sąlygas šio įstatymo 14, 15 straipsniuose numatytų įmonės saugos ir sveikatos darbe tarnybos, įmonės saugos ir sveikatos darbe komiteto veiklai;

8) užtikrina šiuo įstatymu ir kitais saugos ir sveikatos darbe teisės aktais nustatytus darbuotojų darbo ir poilsio laiko režimus, organizuoja darbuotojų darbą pagal fiziologiškai pagrįstus darbo ir poilsio laiko režimus, organizuoja darbuotojų dirbto darbo laiko apskaitos žiniaraščių pildymą;

9) sudaro sąlygas privalomiems sveikatos patikrinimams ir organizuoja pirmąją medicinos pagalbą ir medicinines paslaugas šio įstatymo 24, 32 straipsniuose ir kitų teisės aktų nustatyta tvarka;

10) perkelia darbuotojus (jų sutikimu) į kitą darbą, atsižvelgiant į medicininės-socialinės ekspertizės komisijos arba sveikatos priežiūros įstaigos, patikrinusios darbuotojo sveikatą, išvadą;

11) praneša Valstybinei darbo inspekcijai apie įmonės, jos padalinių eksploatacijos pradžią;

12) nustatyta tvarka apdraudžia darbuotojus privalomu draudimu nuo nelaimingų atsitikimų darbe ir profesinių ligų;

13) nelaimingų atsitikimų darbe tyrimo ir apskaitos nuostatų, Profesinių ligų tyrimo ir apskaitos nuostatų, patvirtintų Lietuvos Respublikos Vyriausybės, nustatyta tvarka praneša apie nelaimingus atsitikimus darbe, profesines ligas atitinkamoms valstybinėms institucijoms, sudaro sąlygas nelaimingų atsitikimų darbe bei profesinių ligų tyrimui;

14) kontroliuoja, kaip darbuotojai laikosi saugos ir sveikatos darbe reikalavimų.

2. Darbdavys vykdo kitus įpareigojimus:

1) Nelaimingų atsitikimų darbe tyrimo ir apskaitos nuostatų bei Profesinių ligų tyrimo ir apskaitos nuostatų nustatyta tvarka organizuoja nelaimingų atsitikimų darbe ir profesinių ligų registravimą, sudarant sąrašus darbuotojų, kurie dėl nelaimingų atsitikimų darbe ar susirgimų profesinėmis ligomis neteko darbingumo trims dienoms ir daugiau, taip pat sudarant sąrašus darbuotojų, kurie dėl nelaimingų atsitikimų darbe ar susirgimų profesinėmis ligomis neteko darbingumo mažiau nei trims dienoms bei užtikrina incidentų, kurių metu darbuotojai nebuvo traumuoti, registravimą;

2) darbuotojo prašymu nemokamai išduoda pažymas, susijusias su darbu bei darbo santykiais įmonėje.

29 straipsnis. Darbdavių, jų įgaliotų asmenų atestacija padalinių vadovų atestavimas

1. Kiekvieno darbdavio žinios saugos ir sveikatos darbe srityje privalomai tikrinamos prieš jam pradedant eksploatuoti įmonę ar (teikti paslaugas), o ir vėliau ne rečiau kaip kas penkeri metai darbdavys, jo įgaliotas asmuo pateikia Valstybinei darbo inspekcijai socialinės apsaugos ir darbo ministro nustatyta tvarka pranešimą apie darbdavio, jo įgalioto asmens atestavimą saugos darbe klausimais įmonėje. Instruktavimo, mokymo, atestavimo saugos ir sveikatos darbe nuostatų nustatyta tvarka.

2. Darbdavių, kurie atleidžiami nuo atestacijos, sąrašą tvirtina Lietuvos Respublikos Vyriausybė. Atskirų ekonominės veiklos sričių darbdaviai (padalinio padalinių vadovai) gali būti atleidžiami nuo žinių patikrinimo (atestavimo) saugos ir sveikatos darbe srityje. Tokių ekonominių veiklų sąrašą tvirtina Socialinės apsaugos ir darbo ministerija. Tokių ekonominės veiklos sričių sąrašas ir darbdavio atleidimo nuo atestavimo tvarka nustatomi Instruktavimo, mokymo, atestavimo saugos ir sveikatos darbe nuostatuose. Darbdavio atleidimas nuo atestacijos, neatleidžia darbdavio jo nuo atsakomybės už saugų darbą darbuotojų saugą ir sveikatą įmonėje.

3. Padalinio vadovo žinios Šio straipsnio pirmojoje dalyje nurodytas darbdavio įgaliotas asmuo ( įmonės atskiro struktūrinio padalinio, esančio kitoje negu įmonė vietoje (teritorijoje) vadovas) saugos ir sveikatos darbe klausimais atestuojamas ir pateikia pranešimą Valstybinei darbo inspekcijai apie jo atestavimą saugos darbe klausimais kaip ir darbdavys. srityje tikrinamos tokia pat tvarka kaip darbdavio, kai jis yra įmonės atskiro struktūrinio padalinio, esančio kitoje negu įmonė teritorijoje ar vietovėje vadovas, ir kuris darbdavio pavedimu ir darbdaviui kontroliuojant, organizuoja ir užtikrina saugos ir sveikatos darbe reikalavimų ir priemonių įgyvendinimą tokiame įmonės padalinyje.

4. Ištyrus sunkų ar mirtiną nelaimingą atsitikimą darbe, profesinę ligą ir, nustačius, kad darbdavys ar šio straipsnio 3 dalyje nurodytas padalinio vadovas nežino arba nepakankamai žino saugos ir sveikatos darbe reikalavimus arba nustačius, kad žinojo apie saugos ir sveikatos darbe reikalavimų pažeidimus, bet nesiėmė priemonių jiems pašalinti, Vyriausiasis valstybinis darbo inspektorius gali pareikalauti, kad darbdavys ar padalinio vadovas pakartotinai pasitikrintų žinias saugos ir sveikatos darbe srityje.

30 straipsnis. Darbuotojų instruktavimas ir mokymas ir atestavimas saugos darbe klausimais

1. Darbdaviai Darbdavys negali skirti darbuotojų darbui, kol jie neinstruktuoti apie saugius darbo būdus reikalauti, kad darbuotojas pradėtų darbą įmonėje, jeigu jis neapmokytas ir (ar) neinstruktuotas saugiai dirbti.

2. Darbdaviai privalo instruktuoti darbuotojus saugos ir sveikatos darbe klausimais šio įstatymo 28 straipsnio 1 dalyje 6 punkte nustatytais atvejais.

Darbdaviai privalo instruktuoti darbuotojus saugos darbe klausimais sudarydami darbo sutartį, perkeldami į kitą darbą, keisdami darbo (gamybos) procesus, gamybos technologiją, darbo sąlygas, taip pat jei pasikeičia saugos darbe standartai, normos, taisyklės, instrukcijos.

3. Darbdavys užtikrina, kad darbuotojas, pasiųstas į įmonę iš bet kurios kitos įmonės, nepradėtų darbo tol, kol jis neinformuotas apie esančius ir galimus rizikos veiksnius įmonėje, neinstruktuotas ir neapmokytas saugiai dirbti konkrečioje darbo vietoje, nežiūrint į tai, kad įmonėje, kurioje jis pastoviai dirba, buvo nustatyta tvarka instruktuotas ir apmokytas saugiai dirbti.

4. Prižiūrėti ir dirbti su potencialiai pavojingais techniniais įrenginiais, taip pat dirbti pavojingus darbus leidžiama tik darbuotojams, įgijusiems specialių žinių ir išlaikiusiems saugos darbe egzaminą. Įmonės įgyja teisę atestuoti darbuotojus, dirbančius su potencialiai pavojingais techniniais įrenginiais, technologijomis, pavojingose gamybose bei vykdančius potencialiai pavojingus darbus, tik gavusios Valstybinės darbo inspekcijos leidimą. Valdyti potencialiai pavojingus įrenginius, vykdyti nuolatinę privalomąją priežiūrą jų eksploatavimo metu leidžiama darbuotojams, įgijusiems specialių žinių ir išlaikiusiems tokių žinių patikrinimo egzaminą Instruktavimo, mokymo ir atestavimo saugos ir sveikatos darbe nuostatų nustatyta tvarka.

5. Darbuotojų, dirbančių pavojingus darbus, kurių sąrašą tvirtina Lietuvos Respublikos Vyriausybė, išskyrus darbuotojus, naudojančius potencialiai pavojingus įrenginius, instruktavimo, mokymo ir žinių patikrinimo tvarką įmonėje nustato darbdavys.

6. Darbuotojų instruktavimo ir atestavimo saugos darbe klausimais tvarką įmonėse nustato socialinės apsaugos ministras. Saugos ir sveikatos darbe instrukcijų, pagal kurias instruktuojami darbuotojai, rengimo ir instruktavimo tvarką nustato Valstybinė darbo inspekcija.

31 straipsnis. Darbuotojų aprūpinimas saugos darbe priemonėmis

Darbdaviai nemokamai darbuotojams duoda darbo drabužius, darbo avalynę, kitas individualiosios ir kolektyvinės saugos darbe priemones norminiuose aktuose nustatytomis sąlygomis ir tvarka.

Darbdaviai privalo organizuoti darbo drabužių, darbo avalynės ir kitų individualiosios saugos priemonių laikymą, džiovinimą, skalbimą, valymą, taisymą.

Saugos darbe priemonės privalo būti periodiškai tikrinamos.

Darbo drabužiai, darbo avalynė ir kitos saugos darbe priemonės turi būti pritaikytos darbui, patogūs dėvėti ir neturi sudaryti papildomų pavojų darbuotojų saugai.

Jeigu darbai susiję su susiteršimu, darbuotojams nemokamai pagal nustatytas normas turi būti duodamos asmens higienos priemonės (muilas, rankšluosčiai). Darbuose, kur odą gali paveikti kenksmingosios medžiagos, nemokamai duodama pagal nustatytas normas plovimo, nukenksminimo priemonių, apsauginių pastų. Minimalias darbo drabužių, darbo avalynės, individualiosios saugos, asmens higienos priemonių normas bei saugos darbe priemonių tikrinimo periodiškumą nustato Lietuvos Respublikos Vyriausybė.

31 straipsnis. Darbuotojų aprūpinimas saugos ir sveikatos darbe priemonėmis

1. Darbdavys, vadovaudamasis saugos ir sveikatos darbe teisės aktais ir įvertinęs saugos ir sveikatos darbe būklę įmonėje, įrengia kolektyvines saugos priemones, nemokamai darbuotojams duoda asmenines apsaugines priemones.

2. Kolektyvinių apsaugos ir sveikatos darbe priemonių įrengimas darbo vietose ir (ar) darbo patalpose numatomas darbo ar gamybos technologinių procesų projektavimo metu, įvertinant darbo ar gamybos procesuose numatomas naudoti medžiagas, darbo priemones ir galimus rizikos veiksnius.

3. Kai kolektyvinės apsaugos priemonės neužtikrina darbuotojų apsaugos nuo rizikos veiksnių, darbuotojams privalo būti išduotos asmeninės apsauginės priemonės. Asmeninės apsauginės priemonės turi būti pritaikytos darbui, patogios naudoti ir neturi sudaryti papildomų pavojų darbuotojų saugai. Reikalavimus asmeninių apsauginių priemonių projektavimui, gamybai, jų atitikties įvertinimui nustato reglamentai, standartai, normos, kiti saugos ir sveikatos darbe teisės aktai.

4. Darbdavys organizuoja asmeninių apsauginių priemonių laikymą, džiovinimą, skalbimą, valymą, taisymą, tikrinimą konkrečios asmeninės apsauginės priemonės dokumentacijoje, kurią pateikia asmeninės apsauginės priemonės gamintojas kartu su priemone, nustatyta tvarka.

5. Jeigu darbai susiję su užteršimu, darbuotojams nemokamai turi būti duodamos asmens higienos priemonės (muilas, rankšluosčiai ir kita).

6. Projektuojant darbo ar gamybos technologinius procesus, įvertinus cheminių medžiagų ar preparatų, kurie bus naudojami gamyboje savybes, privalo būti numatytos nukenksminimo priemonės. Kai įmonėje pradedamos naudoti naujos cheminės medžiagos ar preparatai, darbdavys, vadovaudamasis cheminės medžiagos saugos duomenų lapo informacija apie pavojingas medžiagas ar preparatus, privalo išduoti atitinkamas asmenines apsaugines bei nukenksminimo priemones.

7. Darbuotojų aprūpinimo asmeninėmis apsaugos priemonėmis nuostatus tvirtina Socialinės apsaugos ir darbo ministerija.

32 straipsnis. Medicinos paslaugų organizavimas

1. Nelaimingų atsitikimų, ūminių susirgimų darbe atvejais darbdaviai Darbdavys privalo užtikrinti darbuotojams skubią pirmąją medicininę pagalbą ir, jeigu reikalinga, iškviesti greitąją medicinos pagalbą nelaimingų atsitikimų darbe, ūmių susirgimų darbe atvejais.

2. Darbdavys ar padalinio vadovas organizuoja darbuotojų, susirgusių darbo vietoje arba nukentėjusių nuo traumų, nugabenimą į gydymo sveikatos priežiūros įstaigas, kai nebūtina kviesti greitosios medicinos pagalbos. , nugabenimą į gydymo įstaigas organizuoja darbdavys (jo įgaliotas asmuo)

3. Medicinos paslaugų teikimo darbuotojams tvarką įmonėje nustato įmonių medicinos punktų Įmonių saugos ir sveikatos darbe tarnybų nuostatai, nurodyti šio įstatymo 14 straipsnis). straipsnio 2 dalyje.

33 straipsnis. Darbdavio pareiga perkelti darbuotoją dėl sveikatos būklės į kitą darbą

1. Darbuotojas, kuris pagal valstybinės socialinės medicininės ekspertizės arba invalidumą nustačiusios komisijos ar sveikatos priežiūros įstaigos išvadą dėl sveikatos būklės negali dirbti sutarto darbo (eiti pareigų), nes tai pavojinga jo sveikatai arba jo darbas gali būti pavojingas kitiems, turi būti perkeltas, jam sutikus, į darbą, atitinkantį jo sveikatą ir esant galimybei, kvalifikaciją (specialybę), ar į kitą darbą.

2. Jeigu darbuotojas nesutinka būti perkeltas į siūlomą darbą arba įmonėje nėra darbo, į kurį jis galėtų būti perkeltas, darbdavys, laikydamasis įstatymo, atleidžia darbuotoją iš darbo pagal Lietuvos Respublikos darbo sutarties įstatymo 26 straipsnio 10 punktą įstatymo nustatyta tvarka, išskyrus išimtį atvejį, nustatytą numatytą šio straipsnio trečiojoje dalyje.

3. Tuo atveju, kai Kai darbuotojo sveikata pablogėjo dėl darbo šioje įmonėje (negali dirbti ankstesnio darbo dėl traumos sužalojimo, profesinės ligos, kitokio sveikatos pakenkimo), jis nušalinamas nuo darbo ir, jeigu ir kai nėra galimybės jį perkelti į kitą darbą, pagal šio straipsnio pirmąją dalį atitinkantį jo sveikatą ir, esant galimybei, kvalifikaciją, nes įmonėje nėra darbo, kurį darbuotojas pagal savo sveikatos galimybes galėtų dirbti, jam mokamas vidutinis darbo užmokestis mokama įstatymo nustatyto dydžio ligos pašalpa iki pasveiks ar bus pripažintas invalidu valstybinės socialinės medicininės ekspertizės komisijos išvados dėl darbuotojo darbingumo. Darbuotoją pripažinus invalidu, pagal įstatymą jis gali būti atleistas iš darbo remiantis Lietuvos Respublikos darbo sutarties įstatymo 26 straipsnio 10 punktu. jam, vadovaujantis įstatymu, atlyginama žala padaryta jo sveikatai. Darbuotojas gali būti atleistas iš darbo įstatymo nustatyta tvarka, jeigu jis atsisako būti perkeltas į kitą jo sveikatą, fizines galimybes ir kvalifikaciją atitinkantį darbą.

34 straipsnis. Dviejų ir daugiau darbdavių pareigos organizuojant darbus toje pačioje įmonėje, teritorijoje, darbo vietoje

Du ir daugiau darbdavių, vykdydami darbus toje pačioje įmonėje, įmonės padalinyje teritorijoje ar darbo vietoje, organizuoja darbą taip, kad būtų garantuotas garantuota visų darbuotojų saugus darbas sauga ir sveikata darbe, neatsižvelgiant į tai, su kuriuo iš darbdavių kurio darbdavio žinioje darbuotojas yra sudaryta darbo sutartis dirba. Darbdaviai, iš savo tarpo skiria vieną darbdavį, kuris organizuoja ir atsako už visų darbuotojų, dirbančių toje pačioje įmonėje, teritorijoje, ar darbo vietoje, saugą. Toks susitarimas įforminamas raštu. siekdami apsaugoti darbuotojus nuo nelaimingų atsitikimų darbe ir profesinių susirgimų, koordinuoja savo veiksmus bei informuoja vienas kitą ir darbuotojus apie galimus pavojus ir profesinę riziką.

35 straipsnis. Darbdavių teisės

Kad būtų užtikrinta darbuotojų sauga ir sveikata darbe, darbdaviai turi teisę:

1) leisti įsakymus ir potvarkius dėl saugos ir sveikatos darbe įmonėje ir reikalauti, kad darbuotojai dirbdami rūpintųsi savo pačių, o taip pat kitų darbuotojų sauga ir sveikata darbe, laikytųsi vykdytų jiems privalomų įmonės saugos ir sveikatos darbe norminių aktų dokumentų, kuriuos vykdyti jie buvo darbdavio apmokyti ir (ar) instruktuoti, reikalavimus ir laikytųsi darbo ir technologinių procesų reglamentų, šiuo įstatymu ir kitais saugos ir sveikatos darbe teisės aktais nustatytų darbo ir poilsio laiko normų;

2) darbuotojams, pažeidusiems įmonės saugos ir sveikatos darbe norminius aktus norminių dokumentų reikalavimus, skirti drausmines, tarnybines nuobaudas, įstatymo nustatyta tvarka reikalauti atlyginti pažeidimu padarytą žalą įmonei;

3) neleisti darbuotojui tą dieną (pamainą) dirbti, kai darbuotojas darbe neblaivus, apsvaigęs nuo narkotinių ar toksinių medžiagų poveikio;

4) 3) atleisti iš darbo darbuotoją Darbo sutarties įstatymo nustatyta tvarka, kai darbuotojas pažeidžia norminių saugos ir sveikatos darbe teisės aktų ar įmonės saugos ir sveikatos darbe norminių dokumentų nustatytus saugos darbe reikalavimus, kuriuos vykdyti darbuotojas buvo apmokytas ir (ar) instruktuotas, jei prieš tai jam nors vieną kartą per paskutiniuosius dvylika mėnesių buvo taikytos drausminės nuobaudos už saugos darbe tokius pažeidimus;

5) 4) įstatymų nustatyta tvarka reikalauti iš kitų įmonių (darbdavių) atlyginti nuostolius, patirtus dėl to, kad įsigytos darbo priemonės, darbo vietų, darbo priemonių projektai arba gautos paslaugos neatitiko saugos ir sveikatos darbe norminių teisės aktų reikalavimų;

6) 5) gauti iš saugos ir sveikatos darbe valstybinio valdymo valstybės institucijų informaciją saugos ir sveikatos darbe klausimais;

7) 6) patys dalyvauti arba įpareigoti kitus įmonės darbuotojus dalyvauti Valstybinės darbo inspekcijos tikrinimuose, susipažinti ir gauti Valstybinės darbo inspekcijos su tikrinimo atlikto įmonės inspektavimo medžiaga medžiagą;

8) 7) siūlyti nustatyti įmonėje griežtesnius saugos ir sveikatos darbe reikalavimus negu numatyta saugos ir sveikatos darbe norminiuose teisės aktuose. Griežtesni saugos ir sveikatos darbe reikalavimai įmonėje įteisinami kolektyvinėse sutartyse, kolektyviniuose susitarimuose ir neturi prieštarauti Lietuvos Respublikos įstatymams, saugos darbe norminiams aktams;

9) 8) dalį teisių ir pareigų saugos darbe klausimais perduoti kompetentingam įmonės darbuotojui (darbuotojams) pavesti vykdyti atskiras užduotis, susijusias su darbuotojų sauga ir sveikata darbe, įmonės saugos ir sveikatos darbe įmonės specialistams, padalinių vadovams.

36 straipsnis. Dalies darbdavio teisių ir pareigų saugos darbe klausimais perdavimas darbdavio įgaliotiems asmenims

Darbdavys dalį savo teisių ir pareigų perduoda įgaliojamam darbuotojui (kompetentingam asmeniui) sudarydamas darbo sutartį. Kai darbdavio ir įgaliojamo asmens darbo sutartis sudaryta, dalies teisių ir pareigų saugos darbe klausimais perdavimas įforminamas darbdavio įsakymu, suderintu su įgaliojamu asmeniu, arba gali būti numatomas darbdavio tvirtinamuose įgaliojamo asmens pareiginiuose nuostatuose.

Darbdavio įgaliotas asmuo privalo vykdyti jam suteiktus įgaliojimus ir atsako už darbuotojų saugų darbą jam priskirtame įmonės padalinyje ir darbo vietose, išskyrus atvejus, kai apie pavojų darbuotojų sveikatai ar gyvybei (kurio pats pašalinti negali) jis pranešė darbdaviui raštu, o darbdavys nesiėmė priemonių arba nesudarė įgaliotam asmeniui sąlygų imtis reikalingų priemonių, kad būtų užtikrintas saugus darbas. Perduodamas dalį savo teisių ir pareigų saugos darbe klausimais atskiro struktūrinio padalinio, esančio kitoje negu įmonė vietoje (teritorijoje), vadovui, darbdavys jį įpareigoja ir suteikia teises imtis visų reikalingų priemonių iškilus pavojui darbuotojų sveikatai ar gyvybei.

Darbdavio teisių ir pareigų saugos darbe klausimais perdavimas įgaliotam asmeniui neatleidžia darbdavio nuo atsakomybės užtikrinti saugias ir sveikas darbo sąlygas įmonėje, jos padaliniuose, darbo vietose.

36 straipsnis. Saugos ir sveikatos darbe priemonių įgyvendinimo pavedimas įmonės darbuotojams

Darbdavys saugos ir sveikatos darbe priemonių įgyvendinimą gali pavesti įmonės saugos ir sveikatos darbe specialistams, įmonės saugos ir sveikatos darbe tarnybos darbuotojams, padalinių vadovams. Pavedimas dėl saugos ir sveikatos darbe priemonių įgyvendinimo turi būti nurodomas darbo sutartyje arba pareiginėje instrukcijoje.

II SKIRSNIS. DARBUOTOJŲ PAREIGOS IR TEISĖS

37 straipsnis. Darbuotojų pareigos

Darbuotojai privalo:

1) saugoti savo ir nekenkti kitų darbuotojų sveikatai, mokėti saugiai dirbti, žinoti ir vykdyti saugos darbe norminių aktų reikalavimus;

2) laikytis mašinų ir mechanizmų eksploatavimo taisyklių, saugos darbe instrukcijų; nedirbti su techniškai netvarkingomis darbo priemonėmis ir apie tai pranešti darbdaviui (jo įgaliotam asmeniui);

3) dirbti su darbo drabužiais, darbo avalyne, naudoti individualiosios, kolektyvinės saugos priemones, kai to reikia pagal atitinkamas taisykles, instrukcijas;

4) imtis priemonių ir pagal galimybes bei kompetenciją pašalinti priežastis, galinčias sukelti traumas, avarijas, apie tai nedelsiant informuoti darbdavį (įgaliotą asmenį);

5) informuoti darbdavį, jo įgaliotą asmenį apie darbo metu gautas traumas, susijusius su darbu ūmius sveikatos sutrikimus;

6) nustatyta tvarka (24 straipsnis) pasitikrinti sveikatą;

7) vykdyti kitus darbdavių, jų įgaliotų asmenų bei pareigūnų, kontroliuojančių saugą darbe, teisėtus nurodymus.

Individualias darbuotojų pareigas užtikrinti saugų darbą nustato įmonės vidaus darbo tvarkos taisyklės, pareiginės, saugos darbe instrukcijos.

antrasis skirsnis

darbuotojo pareigos ir teisės

37 straipsnis. Darbuotojo pareigos

1. Kiekvieno darbuotojo pareiga yra vykdyti įmonės saugos ir sveikatos darbe norminių dokumentų reikalavimus ir kaip galima labiau rūpintis savo ir kitų darbuotojų sauga ir sveikata darbe vadovaujantis savo žiniomis ir darbdavio duotais nurodymais. Darbuotojai, rūpindamiesi savo ir kitų darbuotojų sauga ir sveikata darbe, privalo:

1) darbo priemones naudoti pagal darbo priemonių dokumentuose, saugos ir sveikatos darbe instrukcijose nurodytus jų saugaus naudojimo reikalavimus;

2) teisingai naudoti kolektyvines ir (ar) asmenines apsaugos priemones;

3) savavališkai neišjungti, nekeisti arba nešalinti naudojamose darbo priemonėse ar kituose įrengimuose, pastatuose, kitose įmonės vietose įrengtų saugos ir sveikatos darbe įtaisų (priemonių), naudoti tokius įtaisus teisingai ir apie jų gedimus pranešti darbuotojų atstovui, padalinio vadovui, darbdaviui;

4) nedelsiant informuoti darbdavį, padalinio vadovą, darbuotojų atstovą, saugos ir sveikatos darbe tarnybą, įmonės saugos ir sveikatos darbe komitetą apie situaciją darbo vietose, darbo patalpose ar kitoje įmonės vietoje, kuri, jų įsitikinimu, gali sudaryti pavojų darbuotojų saugai ir sveikatai, taip pat informuoti padalinio vadovą ir darbdavį apie saugos ir sveikatos darbe reikalavimų pažeidimus, kurių pats pašalinti negali arba neprivalo;

5) bendradarbiauti su darbuotojų atstovais, įmonės saugos ir sveikatos darbe tarnybos darbuotojais, padalinio vadovu, darbdaviu, įgyvendinant saugos ir sveikatos darbe reikalavimus ir priemones;

6) imtis priemonių pagal galimybes bei turimas žinias pašalinti priežastis, galinčias sukelti traumas, ūmius apsinuodijimus, avarijas, apie tai nedelsiant informuoti padalinio vadovą ir darbdavį;

7) informuoti padalinio vadovą ir darbdavį apie darbo metu gautas traumas, kitus, susijusius su darbu, sveikatos sutrikimus;

8) pasitikrinti sveikatą šio įstatymo 24 straipsnio nustatyta tvarka;

9) vykdyti teisėtus darbdavio, padalinio vadovo bei pareigūnų, kontroliuojančių saugą ir sveikatos darbe įmonėje, nurodymus.

2. Konkrečios darbuotojų pareigos, saugant savo ir kitų darbuotojų sveikatą bei gyvybę, nustatomos: darbuotojams, dirbantiems su darbo priemonėmis - saugos ir sveikatos darbe instrukcijose, kitiems įmonėms darbuotojams - pareiginėse instrukcijose.

38 straipsnis. Darbuotojo teisės

Darbuotojas turi teisę:

1) reikalauti, kad darbdavys užtikrintų saugų darbą, nustatyta tvarka (31 straipsnis) aprūpintų tinkamais darbo drabužiais, darbo avalyne, individualiosios saugos priemonėmis;

2) sužinoti iš darbdavio (įgalioto asmens) apie jų darbo aplinkoje esančius sveikatai kenksmingus ir pavojingus veiksnius;

3) susipažinti su išankstinių ir periodiškų sveikatos tikrinimų (24 straipsnis) rezultatais; nesutikus su patikrinimo rezultatais, sveikatą pasitikrinti pakartotinai;

4) atsisakyti dirbti, jeigu yra pavojus sveikatai , gyvybei (39 straipsnis), taip pat dirbti tuos darbus, kuriuos saugiai atlikti nėra apmokyti;

5) nustatyta tvarka reikalauti, kad būtų atlyginta žala, padaryta sveikatai dėl nesaugių darbo sąlygų;

6) derėtis su darbdaviu (įgaliotu asmeniu) dėl saugos darbe gerinimo Lietuvos Respublikos kolektyvinių sutarčių įstatymo nustatyta tvarka;

7) saugos darbe klausimais kreiptis į darbuotojų profesinę sąjungą, įmonės saugos darbe komitetą.

38 straipsnis. Darbuotojo teisės

Darbuotojas turi teisę:

1) reikalauti, kad darbdavys užtikrintų saugą ir sveikatą darbe, įrengtų kolektyvinės apsaugos priemones, aprūpintų asmeninėmis apsauginėmis priemonėmis;

2) sužinoti iš padalinio vadovo, darbdavio apie darbo aplinkoje esančius sveikatai kenksmingus ir (ar) pavojingus veiksnius;

3) susipažinti su išankstinių ir periodinių sveikatos tikrinimų rezultatais, nesutikus su patikrinimo rezultatais, sveikatą pasitikrinti pakartotinai;

4) pačiam tartis su darbdaviu arba tai įgalioti darbuotojų atstovą dėl saugos ir sveikatos darbe gerinimo;

5) atsisakyti dirbti, jeigu yra pavojus saugai ir sveikatai darbe, kaip numatyta šio įstatymo 25 straipsnio 6 ir 9 dalyse;

6) įstatymo nustatyta tvarka reikalauti, kad būtų atlyginama žala, padaryta sveikatai dėl nesaugių darbo sąlygų;

7) iškilus klausimams dėl saugos ir sveikatos darbe kreiptis į darbuotojų atstovą, padalinio vadovą, darbdavį, įmonės saugos ir sveikatos darbe tarnybą, įmonės saugos ir sveikatos darbe komitetą, Valstybinę darbo inspekciją ar kitą valstybės instituciją.

39 straipsnis. Darbuotojo atsisakymo dirbti dėl saugos ir sveikatos darbe neužtikrinimo nagrinėjimo tvarka

1. Pavojaus saugai ir sveikatai darbe atvejais, Šio įstatymo 38 straipsnio 4 punkte numatytais atvejais numatytais šio įstatymo 25 straipsnio 9 dalyje, darbuotojas turi teisę nutraukti darbą ir nedelsdamas raštu praneša (žodžiu arba raštu) darbdaviui (įgaliotam asmeniui) atsisakymo dirbti priežastis.

2. Nesutarimus (ginčus) dėl darbuotojo atsisakymo dirbti pagal ginčijančios šalies pasirinkimą per 5 dienas sprendžia įmonės saugos darbe komitetas ar Valstybinė darbo inspekcija arba Kai darbdavys nesutinka su darbuotojo motyvais dėl saugos ir sveikatos darbe neužtikrinimo, ginčai dėl darbuotojo atsisakymo dirbti nagrinėjami įstatymo įstatymų nustatyta tvarka.

3. Nepagrįstas atsisakymas dirbti laikomas darbo drausmės pažeidimu.

4. Už laiką, kurį darbuotojas pagrįstai atsisakė dirbti, darbuotojui mokamas vidutinis darbo užmokestis. Darbuotojui atsisakius dirbti nepagrįstai, už nedirbtą laiką neapmokama ir dėl to padaryta žala darbdaviui kompensuojama iš darbuotojo sąskaitos įstatymų nustatyta tvarka.

II DALIS

DARBO LAIKO IR POILSIO ORGANIZAVIMAS

V skyrius

Darbo ir poilsio laikas

40 straipsnis. Darbo laiko (pamainos) trukmė

1. Normali darbuotojų, jų tarpe pamaininių darbuotojų, darbo laiko trukmė (toliau įstatyme - darbo laikas) įmonėse negali būti ilgesnė kaip 40 darbo valandų per savaitę (septynių dienų laikotarpį). Vidutinis maksimalus darbo laikas kartu su viršvalandžiais 7 dienų laikotarpyje neturi viršyti 48 valandų.

2. Darbo dienos arba ( pamainos ) (toliau įstatyme - darbo dienos) trukmė kartu su pertrauka pailsėti ir pavalgyti nustatoma pagal darbo dienų (pamainų) skaičių per 7 dienų savaitę.

3. Darbo dienos (pamainos) trukmė, kartu su pertrauka pailsėti ir pavalgyti, įskaitant viršvalandžius, neturi viršyti 10 valandų per parą, o atvejais, kurie yra numatyti šio įstatymo 44 straipsnyje ir 48 straipsnio trečiojoje 3 dalyje, darbo dienos (pamainos) trukmė (kartu su pertrauka pailsėti ir pavalgyti) negali būti ilgesnė kaip 12 valandų per parą (24 valandų laikotarpį).

4. Išimtiniais atvejais tam tikrų kategorijų (gydymo, socialinės globos, vaikų auklėjimo įstaigų bei energetikos ir ryšių specializuotų tarnybų, taip pat avarijų likvidavimo specializuotų tarnybų ir kt.) darbuotojams, budėtojams patalpose darbo (pamainos) laikas trukmė per parą gali būti ilgesnė ilgesnis negu nustatyta šio straipsnio trečiojoje 3 dalyje. Tokiu atveju vidutinė vidutinis savaitės darbo laikas trukmė per 7 dienų laikotarpį neturi viršyti 48 valandų, o poilsio tarp pamainų darbo dienų laikas privalo būti ne trumpesnis kaip 24 valandos. Darbų, kuriems taikomi šie darbo ir poilsio režimai, sąrašą tvirtina Lietuvos Respublikos Vyriausybė.

5. Darbuotojams, dirbantiems ne vienoje darbovietėje arba vienoje darbovietėje, bet pagal dvi ar daugiau darbo sutartis, darbo dienos trukmė (kartu su pertrauka pailsėti ir pavalgyti) negali būti ilgesnė kaip 12 valandų.

41 straipsnis. Sutrumpinta darbo trukmė Sutrumpintas darbo laikas

1. Sutrumpinta darbo trukmė nustatoma: Sutrumpintas darbo laikas nustatomas:

1) paaugliams darbuotojams nuo 16 iki 18 metų - 36 valandos - ne daugiau kaip 8 valandos per parą kartu su kasdiene pamokų trukme ir ne daugiau kaip 40 valandų per savaitę kartu su pamokų trukme per savaitę o asmenims nuo 14 iki 16 metų - 24 valandos per savaitę,;

2) moksleiviams, dirbantiems mokslo metais laisvu nuo mokymosi metu, darbo laiko trukmė per savaitę negali viršyti pusės maksimalios darbo laiko trukmės, nustatytos šio straipsnio 1 punkte; vaikams iki 2 valandų mokslo metų laiku ir 12 valandų per savaitę, jeigu dirbama trimestro arba pusmečio metu, tačiau ne tada kai mokykloje vyksta pamokos, arba 7 valandos per dieną ir 35 valandos per savaitę, kai dirbama ne mažiau kaip savaitę ne mokslo metų laiku (šis darbo laikas gali būti prailgintas iki 8 valandų per dieną ir 40 valandų per savaitę vaikams, kuriems sukako 15 metų);

3) darbuotojams, dirbantiems labai kenksmingomis darbo sąlygomis (67 straipsnis) ne daugiau kaip 36 valandos per savaitę. Konkrečią darbo dienos (pamainos) trukmę, atsižvelgdama į darbo sąlygų kenksmingumą, nustato Lietuvos Respublikos Vyriausybė; darbo aplinkoje, kurioje sveikatai kenksmingų veiksnių dydžiai viršija saugos ir sveikatos darbe teisės aktais nustatytus leidžiamus ribinius dydžius (kiekius) ir kai techninėmis ar kitomis priemonėmis jų kiekio darbo aplinkoje sumažinti iki sveikatai nekenksmingų dydžių neįmanoma, Konkrečią darbo dienos (pamainos) trukmę, atsižvelgdama į darbo sąlygų kenksmingumą, nustato Lietuvos Respublikos Vyriausybė laikas nustatomas, priklausomai nuo darbo aplinkos. Sutrumpinto darbo laiko nustatymo kriterijus ir tvarką tvirtina Sveikatos apsaugos ministerija ir Socialinės apsaugos ir darbo ministerija;

4) riboto darbingumo asmenims-pagal medicinos arba invalidumą nustačiusios neįgaliems asmenims, pagal medicininės socialinės ekspertizės komisijos išvadą.

2. Į šio straipsnio 1 dalies 1 ir 2 punktuose nurodytą maksimalų darbo laiką jauniems asmenims, dirbantiems pagal sudėtinę darbo ir mokymo programą, įeina darbo laikas įmonėje ir mokymo laikas mokykloje.

3. Kai kurių kategorijų darbuotojams (mokytojams, gydytojams ir kt.), kurių darbo pobūdis susijęs su didesne protine, emocine įtampa, sutrumpintą darbo laiką trukmę nustato Lietuvos Respublikos Vyriausybė Socialinės apsaugos ir darbo ministerija ir Sveikatos apsaugos ministerija.

42 straipsnis. Darbo dienų skaičius per savaitę, darbo pradžios, pabaigos, pertraukų nustatymas

1. Darbo dienų skaičius per savaitę ir darbo dienos (pamainos) pradžia, pabaiga, pertrauka pertraukos pailsėti ir pavalgyti, papildomos ir specialios pertraukos darbo metu nustatomos įmonės vidaus darbo tvarkos taisyklėse, darbo (pamainų) grafikuose, kurie tvirtinami kolektyvinėje sutartyje nustatyta tvarka. Jeigu įmonėje kolektyvinė sutartis nesudaroma, darbo grafiką tvirtina darbdavys. Dirbant pamainomis, privalo būti garantuotas tolygus pamainų keitimasis. Darbo ir poilsio organizavimo tvarka įmonėje nustatoma Įmonės saugos ir sveikatos darbe būklės pase, nurodytame šio įstatymo 22 straipsnio 2 dalies 2 punkte.

2. Darbuotojams nustatoma penkių dienų darbo savaitė su dviem poilsio dienomis.

3. Įmonėse, kuriose dėl gamybos pobūdžio ar kitų sąlygų penkių darbo dienų savaitė neįmanoma, nustatoma šešių darbo dienų savaitė su viena poilsio diena.

4. Esant šešių dienų darbo savaitei, darbo diena laikas negali trukti ilgiau kaip 7 valandas, kai savaitės darbo laiko norma 40 valandų. , 6 valandas - kai savaitės norma 36 valandos, ir 4 valandas - kai savaitės norma 24 valandos.

5. Vidaus darbo tvarkos taisyklės ir darbo Darbo grafikai paskelbiami viešai - įmonių ir jų padalinių informaciniuose stenduose, ne vėliau kaip prieš dvi savaites iki jų įsigaliojimo.

6. Darbdavys, kurio įmonėje dirba daugiau negu 50 darbuotojų, ne vėliau kaip prieš dvi savaites informuoja vietos savivaldybę savivaldos instituciją apie įmonės, esančios savivaldybės teritorijoje, darbo grafiko pakeitimą.

7. Darbuotojų dirbtas darbo laikas ir viršvalandžiai žymimi Statistikos departamento prie Lietuvos Respublikos Vyriausybės ir Valstybinės darbo inspekcijos nustatytos formos žiniaraščiuose.

8. Darbo laiko ypatumus valstybinio laiko pradžia ir pabaigą valstybės valdymo įstaigoms ir savivaldybės institucijoms, nepažeidžiant šiuo įstatymu nustatytos vidutinės darbo kartu su viršvalandžiais laiko trukmės, nurodytos šio įstatymo 40 straipsnio 1 dalyje, taip pat paros poilsio laiko trukmės, nurodytos šio įstatymo 53 straipsnio 2 dalyje bei savaitės poilsio laiko trukmės, nurodytos šio įstatymo 54 straipsnio 1 dalyje, nustato Lietuvos Respublikos Vyriausybė ar jos įgaliota institucija.

43 straipsnis. Darbo draudimas švenčių dienomis, darbo laikas trukmė švenčių ir poilsio dienų išvakarėse

1. Įmonėse nedirbama įstatymu nustatytomis šių švenčių dienomis:.

sausio 1-ąją - Naujųjų metų dieną;

Vasario 16-ąją - Lietuvos valstybės atkūrimo dieną;

sekmadienį ir pirmadienį - krikščionių Velykų (pagal vakarietiškąją tradiciją) dienomis;

pirmąjį gegužės sekmadienį - Motinos dieną;

liepos 6-ąją - Mindaugo karūnavimo - Valstybės dieną;

lapkričio 1-ąją - visų Šventųjų ir mirusiųjų minėjimo (Vėlinių) dieną;

gruodžio 25-ąją ir 26-ąją - Šventų Kalėdų dienomis.

2. Švenčių dienomis leidžiama dirbti tokius darbus, kurių negalima sustabdyti dėl gamybinių ir (ar) techninių sąlygų. (nepertraukiamai dirbančios įmonės), darbus, būtinus gyventojams aptarnauti, taip pat neatidėliotinus remonto, pakrovimo ar iškrovimo darbus. Darbų, kurie gali būti dirbami švenčių dienomis, sąrašą tvirtina Socialinės apsaugos ir darbo ministerija.

3. Švenčių dienų išvakarėse darbuotojų, išskyrus šio įstatymo 41 straipsnyje nurodytuosius, darbo laikas sutrumpinamas viena valanda, kai dirbama penkių arba šešių dienų darbo savaitę. Priklausomai nuo darbo grafiko, įmonių, nurodytų šio įstatymo 55 ir 56 straipsniuose, darbuotojams darbo laikas švenčių dienų išvakarėse gali būti netrumpinamas.

4. Poilsio dienų išvakarėse, kai dirbama šešių dienų darbo savaitę, darbas darbo laikas neturi trukti ilgiau kaip 5 valandas.

44 straipsnis. Suminė darbo laiko apskaita

1. Nepertraukiamai dirbančiose įmonėse, taip pat atskiruose cechuose, baruose, darbuose su pertraukiamu darbo dienos (pamainos) režimu ir kai kuriuose darbuose, kur dėl gamybinių, techninių ir kitų sąlygų negalima laikytis taikyti konkrečiai darbuotojų kategorijai ar darbams nustatytos dienos ar savaitės darbo laiko trukmės Valstybinei darbo inspekcijai leidus, galima įvesti suminę darbo laiko apskaitą, gali būti įvedama suminė darbo laiko apskaita. kad nebūtų viršijamas per apskaitinį laikotarpį tai darbuotojų kategorijai nustatytas darbo valandų skaičius. Esant suminei darbo laiko apskaitai, privalo būti garantuota šio įstatymo nustatyta dienos bei savaitės nepertraukiamo poilsio trukmė. Jeigu suminės darbo laiko apskaitos laikotarpiu viršijamas tai darbuotojų kategorijai nustatytas normalus darbo valandų skaičius, darbuotojams suteikiama poilsio diena (dienos) arba apmokama Lietuvos Respublikos darbo apmokėjimo įstatymo nustatyta tvarka. Konkreti kompensavimo forma nustatoma kolektyvinėje sutartyje arba darbdavio ir darbuotojo susitarimu. Įvedus suminę darbo laiko apskaitą, privalo būti garantuota, kad vidutinė maksimali savaitės darbo laiko trukmė per keturių mėnesių suminės darbo laiko apskaitos laikotarpį, neviršytų 48 valandų per savaitę ir 12 valandų per darbo dieną. Viršijus vidutinę maksimalią savaitės darbo laiko trukmę, nurodytą šio įstatymo 40 str. 1 dalyje, darbuotojui suteikiamas poilsio laikas kaip nustatyta šio straipsnio 3 dalyje.

2. Esant suminei darbo laiko apskaitai, privalo būti garantuota šio įstatymo nustatyta paros bei savaitės nepertraukiamo poilsio trukmė.

3. Jeigu per kalendorinį mėnesį viršijamas šio įstatymo 40 straipsnio 1 dalyje nustatytas normalus darbuotojų darbo laikas, darbuotojams kalendorinio mėnesio laikotarpyje privalo būti suteikiamas tokios trukmės poilsio laikas, kiek buvo viršytas normalus darbo laikas. Kolektyvinėse sutartyse ar kolektyviniuose susitarimuose gali būti numatyta tokį poilsio laiką prijungti prie kasmetinių atostogų. Kai įvedus suminę darbo laiko apskaitą, viršijamas šio įstatymo 40 str. 1 dalyje nustatytas vidutinis maksimalus darbo laikas per savaitę, darbuotojams keturių savaičių laikotarpyje privalo būti suteikiamas tokios trukmės poilsio laikas, kiek per 4 paeiliui einančias savaites buvo viršytas vidutinis maksimalus darbo laikas per savaitę.

4. Darbus, sąlygas, kurioms esant gali būti įvesta suminė darbo laiko apskaita, suminės darbo laiko apskaitos įvedimo įmonėse tvarką nustato Socialinės apsaugos ir darbo ministerija.

5. Šio straipsnio nuostatos gali būti taikomos ekonominės veiklos sritims nurodytoms šio įstatymo 57 straipsnyje.

45 straipsnis. Darbas naktį ir jo ribojimas

1. Darbas naktį apima laiką atitinkamai nuo 10 valandos vakaro iki 6 valandos ryto. Naktinių pamainų darbuotojų darbo laikas neturi viršyti aštuonių valandų per parą.

Neleidžiama dirbti nakties metu asmenims, išvardytiems 61 straipsnyje, 63 straipsnio antrojoje dalyje, ir asmenims, kuriems pagal medicinos išvadą naktinis darbas draudžiamas.

2. Nakties darbo laiko sutrumpinimas gali būti numatytas kolektyviniuose susitarimuose, kolektyvinėse sutartyse, jų nesant - darbo sutartyse ir šio įstatymo 41 straipsnio 1 dalies 3 punkte numatytu atveju.

Skirti dirbti nakties metu be darbuotojo sutikimo draudžiama:

1) darbuotojus, kurie vieni (tėvas arba motina) augina ar globoja (globėjas) vaikus iki aštuonerių metų;

2) invalidus jeigu tokio darbo jiems nedraudžia invalidumą nustačiusios komisijos.

3. Draudžiama skirti darbui nakties metu jaunus asmenis, nėščias moteris ir asmenis, kuriems pagal medicininės socialinės ekspertizės komisijos ar medicinos įstaigos išvadą naktinis darbas draudžiamas.

Kai dirbama nakties metu, nustatytoji darbo (pamainos) trukmė, sumažinama viena valanda. Ši nuostata netaikoma darbininkams ir tarnautojams, kuriems jau numatytas sutrumpintas darbo laikas (41 straipsnio pirmosios dalies 3 punktas, 41 straipsnio antroji 2 dalis).

4. Skirti dirbti nakties metu be darbuotojo sutikimo neleidžiama:

1) neseniai pagimdžiusias, krūtimi maitinančias moteris, taip pat asmenis, auginančius vaiką ar vaikus iki 3 metų amžiaus

2) darbuotoją, kuris vienas (tėvas arba motina) augina ar globoja (globėjas) vaiką iki 14 metų;

3) neįgalų asmenį pagal medicininės socialinės ekspertizės komisijos išvadas.

Naktinio darbo trukmė gali būti netrumpinama nepertraukiamoje gamyboje, taip pat kai dirbama pamainomis šešių darbo dienų savaitę su viena poilsio diena.

5. Darbuotojų, dirbančių naktį sveikata nemokamai tikrinama šio įstatymo 24 straipsnio 3 dalyje nurodyta tvarka, taip pat darbuotojui pageidaujant (jam turint nusiskundimų dėl naktinio darbo). Jeigu nustatoma, kad darbas naktį pakenkė darbuotojo sveikatai, darbdavys, vadovaudamasis medicinine išvada, privalo perkelti darbuotoją darbui dienos metu.

46 straipsnis. Ne visas darbo laikas

1. Darbuotojui, susitarus su darbdaviu, gali būti nustatoma ne visa darbo diena arba ne visa darbo savaitė.

2. Darbdavys privalo nustatyti ne visos darbo dienos arba ne visos darbo savaitės darbo grafiką, jeigu to prašo pageidauja: nėščia, krūtimi maitinanti ar neseniai pagimdžiusi moteris; moteris, turinti vaiką (vaikus) iki 14 metų arba vaiką invalidą su negalia iki 16 metų; tėvas, vienas auginantis vaiką (vaikus) iki 14 metų arba vaiką su negalia iki 16 metų, taip pat globėjas ar globėja, auginantys tokio pat amžiaus vaiką (vaikus); invalidas neįgalus asmuo; taip pat asmuo, slaugantis sergantį šeimos narį ir pristatęs pateikęs darbdaviui medicinos įstaigos išvadą dėl ne viso darbo laiko būtinumo bei laikotarpio, kurį ne visas darbo laikas taikytinas.

3. Ne visos darbo dienos arba ne visos viso darbo laiko nustatymo tvarką, šio straipsnio 2 dalyje nurodytiems asmenims bei kitiems darbuotojams, tvirtina nustato Lietuvos Respublikos Vyriausybė. Kolektyvinėse sutartyse, kolektyviniuose susitarimuose, darbo sutartyse gali būti numatyti ir kitokie, darbuotojams palankesni, ne viso darbo laiko režimai.

4. Darbuotojų, dirbančių ne visą darbo laiką, darbas apmokamas proporcingai dirbtam laikui arba pagal atliktą darbą. Darbas ne viso darbo laiko sąlygomis visą darbo laiką neapriboja darbuotojų teisių, nustatant jiems kasmetinių atostogų trukmę, apskaičiuojant darbo stažą įmonėje, taikant kitas darbo įstatymuose numatytas garantijas.

47 straipsnis. Budėjimas įmonėje, budėjimas namuose

1. Ypatingais atvejais, kai reikia užtikrinti įmonėje vidaus darbo tvarką ar garantuoti, jog bus atlikti neatidėliotini darbai atlikti neatidėliotinus darbus, darbdavys gali pavesti darbuotojui ne dažniau kaip kartą per mėnesį, o darbuotojui sutikus - ne dažniau kaip kartą per savaitę budėti įmonėje arba namuose, pasibaigus darbo dienai, taip pat budėti įmonėje arba namuose arba poilsio ar įstatymų nustatytų švenčių dienomis.

2. Budėjimo laikas įmonėje arba namuose kartu su darbo dienos (pamainos) laiku trukme (kai budima pasibaigus darbo dienai) (pamainai) pasibaigus) negali viršyti šio įstatymo 40 straipsnio trečiojoje dalyje nustatytos darbo dienos (pamainas) trukmės 8 valandų. Budėjimo laikas trukmė poilsio ar įstatymų nustatytų ir švenčių dienomis įmonėje arba namuose negali viršyti 8 valandų per parą. Budėjimas įmonėje prilyginamas darbo laikui, o budėjimas namuose - ne mažiau kaip trečdaliui pusei darbo laiko įmonėje.

3. Už budėjimą įmonėje ar arba namuose, kai viršijamas normalus darbo laikas, nurodytas šio įstatymo 40 straipsnio 1 dalyje, per artimiausias dešimtį dienų kalendorinį mėnesį po budėjimo privalo būti suteikiamas laisvalaikis tokios pat laiko trukmės kaip budėjimas įmonėje ar darbo laikui prilygintas budėjimo laikas (budint namuose). Darbuotojui pageidaujant šis laikas, kai budint viršijamas normalus darbo laikas, gali būti prijungiamas prie kasmetinių atostogų arba už jį apmokama atitinkamai kaip už viršvalandinį darbą arba darbą poilsio ar švenčių dienomis įstatymo nustatyta tvarka.

4. Budėti įmonėje arba namuose negalima skirti nėščių moterų ir asmenų negali būti skiriamos nėščios, krūtimi maitinančios ar neseniai pagimdžiusios moterys, neįgalūs ar jauni asmenys. iki aštuoniolikos metų, invalidų. Moterys, turinčios vaikų iki 14 metų, tėvai, vieni išlaikantys vaikus iki 14 metų, taip pat invalidus slaugantys asmenys budėjimui įmonėje arba namuose gali būti skiriami tik jiems sutikus. Motina, turinti vaiką iki 14 metų, tėvas, vienas auginantis vaiką iki 14 metų, taip pat neįgalų asmenį slaugantis asmuo budėjimui įmonėje arba namuose gali būti skiriamas tik jam sutikus.

48 straipsnis. Viršvalandinis darbas

1. Viršvalandiniu laikomas darbas, kurį darbuotojai dirba viršydami šio įstatymo 40 straipsnio 1 dalyje kolektyvinėse sutartyse arba vidaus tvarkos taisyklėse nustatytą normalų 40 valandų per savaitę darbo laiko trukmę laiką.

2. Viršvalandiniu darbu nelaikomas darbdavių arba jų įgaliotų asmenų ir kitų įstatymuose numatytų darbuotojų darbas, viršijantis nustatytą darbo trukmę šio įstatymo 40 straipsnio 4 dalyje nurodytų darbuotojų darbas., taip pat darbai, kuriems taikoma suminė darbo laiko apskaita. Viršvalandiniu darbu taip pat nelaikomas politinio (asmeninio) pasitikėjimo valstybės tarnautojų, ūkininkų šeimos narių darbas, viršijant šio įstatymo 40 straipsnio 1 dalyje nustatytą normalų darbo laiką.

3. Darbdavys turi teisę organizuoti darbuotojams, (išskyrus darbuotojus, išvardytus šio įstatymo 45 straipsnio trečiojoje 3 dalyje, 61 ir 63 straipsniuose) privalomą viršvalandinį darbą ir darbą darbo, poilsio ir švenčių dienomis:

1) kai dirbami krašto apsaugai būtini darbai bei arba, kai reikia užkirsti kelią nelaimėms ar pavojams;

2) kai dirbami visuomenei būtini darbai šalinamos atsitiktinės ar staiga atsiradusios aplinkybės dėl avarijų, gaivalinių nelaimių ir kt. (šalinamos avarijos, gaisro ar kitų įvykių pasekmės);

3) kai būtina užbaigti pradėtą darbą, kurio dėl nenumatytos ar atsitiktinės kliūties priežasties, susijusios su techninėmis gamybos sąlygomis, nebuvo galima baigti per normalų normalią darbo laiką trukmę ir, jeigu, nutraukus pradėtą darbą, gali sugesti medžiagos ar arba įrenginiai darbo priemonės;

4) kai dirbami mechanizmų arba įrenginių remontuojamos darbo priemonės remonto ir atstatymo darbai, jeigu šiems mechanizmams ar įrenginiams dėl jų sugedus gedimo dauguma darbuotojų negali dirbti;

5) kai neatvyksta pamainininkas (tokiu atveju (darbdavys, antrą pamainą iš eilės dirbantį darbuotoją privalo ne vėliau kaip po pusės darbo pamainos dienos pakeisti kitu darbuotoju);

6) pakrovimo bei iškrovimo ir su tuo susijusiems transporto darbams atlikti, kad nesusikauptų kroviniai ir būtų išvengta siekiant apsaugoti gaminius nuo gedimo bei siekiant išvengti krovinių sankaupų ir transporto priemonių prastovų.

4. Kitais, šio straipsnio trečiojoje 3 dalyje, neišvardytais atvejais darbo dienomis darbdavys gali organizuoti viršvalandinius darbus kolektyvinėje sutartyje nustatyta tvarka ir gavęs raštišką darbuotojo sutikimą, nesant įmonėje kolektyvinės sutarties - gavus darbuotojo rašytinį sutikimą. Darbuotojui dirbti viršvalandinius darbus savo iniciatyva ir nesutikus darbdaviui - draudžiama.

Viršvalandiniais darbais nelaikomi tie darbai, kuriuos darbuotojas savo iniciatyva dirba pasibaigus darbo dienai (pamainai) susitaręs su darbdaviu, tačiau turi būti garantuota šio įstatymo 53, 54 straipsniuose nustatyta paros ir savaitės poilsio trukmė.

5. Dirbti viršvalandžius labai kenksmingomis darbo sąlygomis (67 straipsnis) viršvalandinius darbus, kai darbo aplinkos veiksniai viršija leistinus dydžius draudžiama, išskyrus šio straipsnio trečiosios 3 dalies 5 punkte nurodytą atvejį (kai neatvyksta į darbą darbuotoją pakeičiantis pamaininkas) viršvalandinis darbo laikas tokiomis sąlygomis negali būti ilgiau kaip 2 valandos.

6. Už viršvalandinį darbą apmokama įstatymo nustatyta tvarka.

49 straipsnis. Viršvalandinio darbo ribojimas

1. Viršvalandiniai darbai kiekvienam darbuotojui, jeigu jie dirbami dvi dienas iš eilės Darbuotojo viršvalandinis darbas per dvi dienas iš eilės neturi viršyti 4 valandų ir 120 valandų per metus. Darbdavys privalo skaičiuoti darbuotojų dirbtą viršvalandinių darbų laiką ir jį nurodyti darbo laiko apskaitos žiniaraščiuose.

2. Šio ir 48 straipsnio nuostatos dėl viršvalandinio darbo laiko netaikomos ekonominės veiklos sritims, nurodytoms šio įstatymo 57 straipsnyje.

50 straipsnis. Poilsio laikas

1. Darbuotojų darbingumui ir sveikatai atstatyti nustatomos šios poilsio rūšys:

1) pertrauka pailsėti ir pavalgyti;

2) papildomos ir specialios pertraukos pailsėti darbo dienos laiku;

3) paros poilsis;

4) savaitės poilsis.

2. Be poilsio laiko, nurodyto šio straipsnio 1 dalyje, darbingumui ir sveikatai atstatyti Lietuvos Respublikos įstatymų nustatyta tvarka suteikiamos kasmetinės apmokamos atostogos.

51 straipsnis. Pertrauka pailsėti ir pavalgyti

1. Darbuotojams pailsėti ir pavalgyti suteikiama ne trumpesnė kaip pusės valandos ir ne ilgesnė kaip dviejų valandų pertrauka, kurios metu jie turi teisę palikti darbo vietą ir pertrauką naudoti savo nuožiūra. Pertrauka pailsėti ir valgyti pavalgyti privalo būti suteikiama ne vėliau kaip po 4 valandų nuo darbo pradžios. Ši pertrauka į darbo laiką neįskaitoma.

2. Darbuose, kur dėl gamybos ar kitų sąlygų negalima palikti darbo vietos ir daryti pertraukos, darbuotojui turi būti suteikiama galimybė pavalgyti darbo metu. Šių darbų sąrašas ir valgymo tvarka bei vieta nustatomi Įmonės saugos ir sveikatos darbe būklės pase darbo arba kolektyvinėje sutartyje.

3. Pertraukos pailsėti ir pavalgyti pradžia ir pabaiga, jos trukmė ir suteikimo tvarka poilsio bei įstatymų nustatytų švenčių dienų išvakarėse nustatomos kolektyviniuose susitarimuose, kolektyvinėse sutartyse, jeigu tokios sutartys nesudaromos - darbo sutartyse ir Įmonės saugos ir sveikatos darbe būklės pase.

Pertrauka pailsėti ir pavalgyti neįskaitoma į darbo laiką.

52 straipsnis. Papildomos ir specialios pertraukos

1. Atsižvelgiant į darbo sąlygas, darbuotojams darbo laiko metu suteikiamos papildomos pertraukos poilsiui.

2. Darbuotojams, dirbantiems lauke arba neapšildomose patalpose (kai aplinkos temperatūra žemesnė kaip -10 °C), taip pat kitais atvejais, numatytais saugos ir sveikatos darbe norminiuose teisės aktuose, privalo būti suteikiamos specialios pertraukos. Tam įrengiamos poilsio patalpos.

3. Papildomos ir specialios pertraukos įskaitomos į darbo laiką ir negali būti trumpesnės kaip 10 minučių. Papildomų ir specialių pertraukų poilsiui skaičius, trukmė ir poilsio vieta nustatomi atsižvelgiant į konkrečias darbo sąlygas kolektyvinėse sutartyse, nesant kolektyvinių sutarčių - arba darbo sutartyse ir Įmonės saugos ir sveikatos darbe būklės pase.

4. Poilsio ir specialias pertraukas darbo (pamainos) metu laiku, atsižvelgiant į darbo sąlygas, reglamentuoja tipiniai Bendrieji poilsio režimų nuostatai, kuriuos tvirtina socialinės apsaugos darbo ministras Socialinės apsaugos ir darbo ministerija. Kolektyvinėse sutartyse, kolektyviniuose susitarimuose gali būti numatytos papildomos negu saugos ir sveikatos darbe teisės aktais numatytos papildomos ir specialios poilsio pertraukos.

53 straipsnis. Paros poilsis

1. Draudžiama skirti darbuotoją dirbti dvi pamainas iš eilės.

2. Darbuotojo poilsio laikas trukmė per parą negali būti trumpesnė trumpesnis kaip 10 11 valandų iš eilės, nepriklausomai nuo to ar darbuotojas dirba vienoje ar keliose darbovietėse, pagal vieną ar daugiau darbo sutarčių. Asmenims iki 18 metų Jauniems asmenims paros poilsio laiko trukmė nustatoma remiantis privalo būti ne trumpesnė, negu nustatyta šio įstatymo 60 straipsniu straipsnio 1 dalyje.

54 straipsnis. Savaitės poilsis

1. Darbuotojo savaitės nepertraukiamo poilsio laikas trukmė turi kiekvieną savaitę privalo būti ne trumpesnė trumpesnis kaip 36 35 valandos.

Esant penkių darbo dienų savaitei, darbuotojams suteikiamos dvi poilsio dienos per savaitę, o esant šešių dienų darbo savaitei - viena poilsio diena (42 straipsnio trečioji dalis).

2. Bendra poilsio diena yra sekmadienis, išskyrus darbuotojus, dirbančius įmonėse, nurodytose, o tose įmonėse, kurių visi darbuotojai ne krikščionys, vietoj bendros poilsio dienos - sekmadienio poilsio diena gali būti bet kuri kita savaitės diena, išskyrus šio įstatymo 55, 56 straipsniuose. numatytus atvejus. Esant mažiau kaip penkių darbo dienų savaitei, kitos poilsio dienos nustatomos darbo arba kolektyvinėse sutartyse.

55 straipsnis. Poilsio dienos paslaugas teikiančiose įmonėse

Įmonėms, kurios sekmadienį ar įstatymu nustatytų švenčių dienomis negali nutraukti darbo, kadangi turi dėl to, kad privalo teikti paslaugas gyventojams (parduotuvės, transporto įmonės, teatrai, muziejai ir kt.), poilsio dienas nustato miestų, rajonų tarybos vietos savivaldos institucijos.

56 straipsnis. Poilsio dienos nepertraukiamai dirbančiose įmonėse ir esant suminei darbo laiko apskaitai

Įmonėse, kuriose negalima sustabdyti darbo dėl gamybinių, techninių sąlygų, taip pat arba įmonėse, kuriose nepertraukiamai teikiančiose paslaugas gyventojams, ar jeigu jose yra suminė darbo laiko apskaita, poilsio dienos gali būti suteikiamos įvairiomis savaitės dienomis iš eilės kiekvienai darbuotojų grupei pagal darbo (pamainų) keitimosi grafikus.

57 straipsnis. Darbo ir poilsio laiko reguliavimo ypatumai

Transporto, ryšių pašto, žemės ūkio, energetikos įmonėse, gydymo bei globos įstaigose taip pat jūrų ir upių laivyne laivyboje ir kitose ekonominės veiklos srityse darbo , ir poilsio laikas, atsižvelgiant į metų laiką, darbų darbo sezoniškumą bei kitas sąlygas, gali skirtis nuo šio įstatymo nustatytų normų šiuo įstatymu nustatytų normų. Darbo, viršvalandinio darbo ir poilsio laiko ypatumus atskiroms ūkio šakoms kai kuriose ekonominės veiklos srityse nustato Lietuvos Respublikos Vyriausybė.

III DALIS

ATSKIRŲ DARBUOTOJŲ GRUPIŲ SAUGOS IR SVEIKATOS DARBE GARANTIJOS

VI skyrius

Jaunimo, moterų ir riboto darbingumo asmenų darbas

JAUNI ASMENYS, MOTERYS, NEĮGALŪS ASMENYS

I pirmasis skirsnis

jaunimo darbas

jauni asmenys

58 straipsnis. Asmenų iki aštuoniolikos metų saugaus darbo reguliavimas

Pagal šį įstatymą, kitus saugos darbe norminius aktus darbo lengvatos taikomos jaunimui - asmenims nuo 14 iki 18 metų.

Esant vieno iš tėvų arba kito faktiškai vaiką auginančio asmens rašytiniam sutikimui bei gydytojo leidimui, jaunesni kaip 14 metų asmenys gali teikti ryšių paslaugas, dalyvauti kultūros ir meno renginiuose ir kitoje veikloje, neturinčioje neigiamo poveikio sveikatai, dorovei, mokymuisi.

Asmenų iki 14 metų įdarbinimo tvarką, darbus ir poilsio laiką, išimtines sąlygas, kurioms esant jie gali dirbti tam tikrą darbą, nustato Lietuvos Respublikos Vyriausybė.

Darbdaviai privalo sudaryti dirbančių jaunesnių kaip 18 metų asmenų vardinį sąrašą, garantuoti jų saugų darbą.

58 straipsnis. Jaunų asmenų saugos ir sveikatos darbe reguliavimas

1. Darbdaviai privalo užtikrinti jauno asmens amžių atitinkančias darbo sąlygas. Jaunam asmeniui darbdavio suteikiamas darbas privalo būti saugus, nekeliantis pavojaus sveikatai, fiziniam ir protiniam vystymuisi, nepakenkti jo mokymuisi.

2. Vaikų iki 16 metų amžiaus darbas draudžiamas, išskyrus jų fizines galimybes atitinkančius lengvus darbus, ir laikantis įdarbinimo sąlygų, nustatytų šio straipsnio 4 ir 5 dalyje.

3. Šiame įstatyme, kituose saugos ir sveikatos darbe teisės aktuose nustatyti saugos ir sveikatos darbe reikalavimai jaunų asmenų darbui privalo būti taikomi nepriklausomai nuo to ar su jaunu asmeniu sudaryta terminuota, ar neterminuota darbo sutartis.

4. Vieno iš tėvų arba kito, vaiką auginančio, asmens ir darbdavio rašytiniu susitarimu, vaikui pageidaujant ir esant gydytojo pažymai apie vaiko sveikatą ir gydytojo leidimui, vaikai (moksleiviai) iki 16 metų gali dirbti lengvus darbus. Toks susitarimas vaiko, vieno iš tėvų arba vaiką auginančio asmens arba vaiko sveikatą prižiūrinčio gydytojo iniciatyva gali būti bet kuriuo metu nutrauktas.

5. Vaikams (moksleiviams) iki 16 metų leidžiamų dirbti lengvų darbų sąrašą, šio straipsnio 4 dalyje nurodyto rašytinio susitarimo sudarymo ir pranešimo apie jį Valstybinei darbo inspekcijai tvarką, poilsio laiką ir kitas išimtines sąlygas, kurioms esant jie gali dirbti lengvus darbus, tvirtina Socialinės apsaugos ir darbo ministerija ir Sveikatos apsaugos ministerija.

6. Įmonėje privalo būti sudarytas jaunesnių kaip 18 metų amžiaus darbuotojų sąrašas.

7. Darbdavys prieš įdarbindamas jauną asmenį privalo įvertinti:

1) ar darbas, į kurį numatoma skirti jauną asmenį nepriskiriamas jauniems asmenims draudžiamam darbui, ar darbo aplinkoje nėra kenksmingų, pavojingų sveikatai veiksnių, kuriems esant (šio įstatymo 59 straipsnio 2 dalis) į tokį darbą negali būti skiriami jauni asmenys;

2) darbo vietos ir darbo aplinkos atitikimą saugos ir sveikatos darbe teisės aktų reikalavimams;

3) pavojingų cheminių medžiagų naudojimą įmonėje ir galimą jų poveikį (būdą, laipsnį, trukmę);

4) darbo priemonių techninę būklę, pavojingų cheminių medžiagų saugojimo būklę, kad jauni asmenys dėl jų neatsargumo nebūtų jų paveikti;

5) darbo, gamybos technologinių procesų organizavimą, darbo priemonių išdėstymą, kad jauni asmenys nepatektų į įmonės padalinių darbo vietas, kuriose naudojamos pavojingos cheminės medžiagos;

6) jauno asmens sugebėjimus įsisavinti ir vykdyti saugos ir sveikatos darbe reikalavimus bei fizines galimybes atlikti pavedamus darbus.

8. Apie galinčius kilti pavojus ir priemones šių pavojų išvengimui, taip pat apie įmonėje naudojamas priemones saugai užtikrinti ir sveikatai apsaugoti darbdaviai informuoja jaunus asmenis juos įdarbinant ir ne rečiau kaip kasmet, be to darbdavys apie galimus pavojus ir priemones jiems išvengti privalo informuoti jų tėvus ar jų globėjus.

59 straipsnis. Asmenų iki aštuoniolikos metų darbo lengvatos

Draudžiama skirti jaunesnius kaip 18 metų asmenis dirbti kenksmingomis, labai kenksmingomis darbo sąlygomis, pavojingus darbus (67 straipsnis).

Asmenims iki aštuoniolikos metų draudžiamus dirbti darbus, kenksmingus ir pavojingus veiksnius nustato Lietuvos Respublikos Vyriausybė.

Jaunesnių kaip aštuoniolikos metų asmenų profesinio parengimo sąlygas ir tvarką numatytiems darbams (šio straipsnio antroji dalis) nustato Lietuvos Respublikos Vyriausybė.

Darbus, darbo sąlygas, kurioms esant gali būti įdarbinti asmenys nuo keturiolikos iki šešiolikos metų, nustato Lietuvos Respublikos Vyriausybė.

59 straipsnis. Darbai, draudžiami dirbti jauniems asmenims

1. Jauni asmenys negali būti skiriami dirbti:

1) darbą, kuris fiziškai ir psichologiškai per sunkus;

2) darbų, kuriuose naudojamos toksinės, kancerogeninės, mutageninės ar kitos sveikatą veikiančios medžiagos;

3) darbus, kur galimas jonizuojančios radiacijos poveikis, kitų sveikatai kenksmingų ir (ar) pavojingų veiksnių poveikis;

4) darbus, kur yra didesnė tikimybė nelaimingiems atsitikimams darbe ar susirgimams profesinėmis ligomis, taip pat darbus, kuriuos dėl nepakankamo atsargumo ar patyrimo jaunas asmuo saugiai dirbti gali nesugebėti;

5) darbus, kurių trukmė ilgesnė, negu nustatyta šio įstatymo 41 straipsnio 1 dalies 1 ir 2 punktuose.

2. Jaunų asmenų įdarbinimo bei jų sveikatos patikrinimą ir jų galimybes dirbti konkretų darbą nustatymo tvarką, darbo laiką, jiems draudžiamų dirbti darbų, kenksmingų, pavojingų veiksnių sveikatai sąrašą tvirtina Socialinės apsaugos ir darbo ministerija ir Sveikatos apsaugos ministerija.

3. Tais atvejais, kai jauniems asmenims draudžiami darbai yra būtini profesiniam pasirengimui, jie privalo būti vykdomi įmonės saugos ir sveikatos darbe tarnybos specialisto ar kito darbdavio paskirto įmonės darbuotojo arba mokymo įstaigos, kurioje paauglys mokosi, darbuotojo, kuris atestuotas saugos ir sveikatos darbe srityje, priežiūroje. Jaunų asmenų darbinio mokymo tvarką bei jų profesinio pasirengimo sąlygas ir tvarką draudžiamiems darbams nustato Socialinės apsaugos ir darbo ministerija.

4. Jauni asmenys negali vienu metu dirbti daugiau negu vienoje įmonėje (darbovietėje).

60 straipsnis. Asmenų iki aštuoniolikos metų Jaunų asmenų poilsio laikas

1. Paros nepertraukiamo poilsio laikas asmenims vaikams per 24 valandų laikotarpį iki 16 metų privalo būti ne trumpesnis kaip 14 valandų paeiliui, o asmenims nuo 16 iki 18 metų paaugliams - ne trumpesnis kaip 12 valandų paeiliui. ir apimti laiką nuo 8 valandos vakaro iki 8 valandos ryto.

2. Jauniems asmenims, kurių darbo dienos trukmė ilgesnė negu keturios valandos, privalo būti suteikta mažiausiai 30 minučių pertrauka darbo metu, kuri įskaitoma į darbo laiką.

3. Asmenims iki 18 metų Jauniems asmenims suteikiamos ne mažiau kaip dvi poilsio dienos paeiliui per savaitę, viena iš jų privalo būti sekmadienis.

61 straipsnis. Draudimas skirti jaunesnius kaip aštuoniolikos metų jaunus asmenis dirbti naktį nakties darbo laiku, viršvalandinius darbus, poilsio ir švenčių dienomis

Draudžiama skirti jaunus asmenis jaunesnius kaip 18 metų, dirbti naktį nakties darbo laiku, poilsio ir švenčių dienomis, viršvalandinius darbus. Vaikai iki 16 metų amžiaus negali būti priimami darbui nuo 8 valandos vakaro iki 6 valandos ryto. Paaugliai negali būti priimami darbui nuo 10 valandos vakaro iki 6 valandos ryto arba nuo 11 valandos vakaro iki 7 valandos ryto.

II SKIRSNIS.

MOTERŲ IR RIBOTO DARBINGUMO ASMENŲ DARBAS

antrasis skirsnis

moterys, neįgalūs asmenys

62 straipsnis. Motinystės sauga

Moteris Nėščioms, neseniai pagimdžiusioms, krūtimi maitinančioms moterims turi būti sudarytos saugios ir sveikos darbo sąlygos, jos turi teisę pasirinkti dirbti visą ar ne visą darbo laiką, dirbti jos ir jos vaikų sveikatai nekenksmingą darbą. Šiuo įstatymu valstybė garantuoja nustato nėščioms, neseniai pagimdžiusioms ar krūtimi maitinančioms moterims tarp jų nėščioms bei auginančioms vaikus, darbo lengvatas saugos ir sveikatos darbe garantijas.

63 straipsnis. Darbo lengvatos nėščioms moterims ir moterims, turinčioms mažamečių vaikų

Nėščioms moterims, pateikusioms medicinos išvadą, privalo būti sumažintos darbo normos arba jos perkeliamos į kitą sveikatai nekenksmingą darbą, už kurį mokamas ne mažesnis kaip anksčiau gautas vidutinis darbo užmokestis. Nesant galimybės nėščią, moterį perkelti į jos sveikatai nekenksmingą darbą arba kol sprendžiamas klausimas dėl nėščios moters perkėlimo į lengvesnį ar nekenksmingą jos sveikatai darbą, ji turi būti palaisvinta nuo darbo, paliekant už visas palaisvintas nuo darbo dienas vidutinį darbo užmokestį.

Nėščias moteris ir moteris, turinčias iki trejų metų vaikų, draudžiama skirti viršvalandiniams darbams bei darbui naktį, o dirbti poilsio ir švenčių dienomis, siųsti į komandiruotes leidžiama tik joms sutikus.

Moterys, turinčios vaikų iki pusantrų metų ir dėl to negalinčios dirbti, jų pačių prašymu perkeliamos į kitą darbą, paliekant vidutinį ankstesnio darbo užmokestį iki vaikui sueis pusantrų metų. Taip pat, be bendros pertraukos pailsėti ir pavalgyti, joms ne rečiau kaip kas trys valandos suteikiamos ne trumpesnės kaip pusės valandos pertraukos kūdikiui maitinti. Motinos pageidavimu pertraukas kūdikiui maitinti galima sujungti ar pridėti prie pertraukos pailsėti ir pavalgyti, arba perkelti į darbo dienos (pamainos) pabaigą, atitinkamai sutrumpinant darbo dieną (pamainą). Šios pertraukos apmokamos pagal vidutinį darbo užmokestį.

Moterys, turinčios vaikų nuo trejų iki 14 metų, vaikų invalidų iki 16 metų, negali būti skiriamos dirbti viršvalandinius darbus arba būti siunčiamos į komandiruotes, jeigu pačios nesutinka.

Moterys, auginančios vaiką iki 14 metų, jeigu yra galimybė, turi pirmumo teisę pasirinkti darbo pamainą.

63 straipsnis. Bendrosios saugos ir sveikatos darbe nuostatos nėščioms, neseniai pagimdžiusioms ar krūtimi maitinančioms moterims.

1. Nėščias, neseniai pagimdžiusias ar krūtimi maitinančias moteris draudžiama skirti darbams, kurie gali turėti neigiamą poveikį moters ar kūdikio sveikatai. Nėščioms, neseniai pagimdžiusioms ar krūtimi maitinančioms moterims draudžiamų darbų, pavojingų veiksnių sąrašą (toliau šiame straipsnyje - draudžiamų darbų sąrašai) tvirtina Sveikatos apsaugos ir Socialinės apsaugos ir darbo ministerija. Nėščia, neseniai pagimdžiusi ar krūtimi maitinanti moteris negali būti skiriama dirbti darbus, kurie yra draudžiamų darbų sąraše ar dirbti pavojingų veiksnių, nurodytų draudžiamų darbų sąraše, poveikyje.

2. Darbdavys, vadovaudamasis draudžiamų darbų sąrašais bei darbo aplinkos įvertinimo rezultatais, privalo nustatyti galimą riziką nėščios, neseniai pagimdžiusios ar krūtimi maitinančios moters saugai ir sveikatai. Nustačius galimą poveikį, darbdavys privalo imtis priemonių tokios rizikos pašalinimui:

1) jeigu nėščia, neseniai pagimdžiusi ar krūtimi maitinanti moteris dirba darbą, nurodytą draudžiamų darbų sąrašuose, šią moterį iki nėštumo ir gimdymo atostogų, jos sutikimu, perkelia į kitą darbą įmonėje;

2) jeigu nėščią, neseniai pagimdžiusią ar krūtimi maitinančią moterį veikia pavojingi veiksniai, imasi priemonių šių veiksnių pašalinimui.

3. Jeigu pavojingų veiksnių neįmanoma pašalinti, darbdavys įgyvendina darbo sąlygų gerinimo priemones, kad nėščia, neseniai pagimdžiusi ar krūtimi maitinanti moteris nebepatirtų tokių veiksnių poveikio. Jeigu tokio poveikio, pakeitus darbo sąlygas neįmanoma pašalinti, darbdavys privalo perkelti tą moterį (jos sutikimu) į kitą darbą toje pačioje įmonėje.

4. Perkėlus nėščią, neseniai pagimdžiusią ar krūtimi maitinančią moterį į kitą darbą toje pačioje įmonėje, jai mokamas ne mažesnis kaip iki perkėlimo į kitą darbą gautas vidutinis darbo užmokestis.

5. Nesant galimybės nėščią moterį perkelti į kitą jos ar būsimo kūdikio sveikatai neigiamo poveikio neturintį darbą, nėščiai moteriai, jos sutikimu, suteikiamos nemokamos atostogos iki nėštumo ir gimdymo atostogų. Šių atostogų laikas neįskaitomas į draudimo stažą ir apskaičiuojant vidutinį kompensuojamąjį uždarbį.

6. Nesant galimybės neseniai pagimdžiusią ar krūtimi maitinančią kūdikį moterį po nėštumo ir gimdymo atostogų perkelti į kitą jos ar kūdikio sveikatai neigiamo poveikio neturintį darbą, neseniai pagimdžiusiai ar maitinančiai kūdikį moteriai, jos sutikimu, suteikiamos nemokamos atostogos iki kūdikiui sukaks vieneri metai ir jai per tą laikotarpį išmokamos įstatymu nustatytos motinystės draudimo išmokos.

7. Kai nėščiai, neseniai pagimdžiusiai ar krūtimi maitinančiai moteriai reikalinga pasitikrinti sveikatą, ji privalo būti atleidžiama nuo darbo sveikatos pasitikrinimui, paliekant jai vidutinį darbo užmokestį, jeigu sveikatos pasitikrinimą reikia atlikti darbo metu.

64 straipsnis. Darbai, kuriuos draudžiama skirti moterims

Moterims iki 40 metų draudžiama skirti darbus, galinčius pakenkti motinystės funkcijoms.

Moterų, taip pat moterų iki 40 metų, nėščių moterų sveikatai draudžiamus darbus, kenksmingus ir pavojingus darbo aplinkos veiksnius nustato Lietuvos Respublikos Vyriausybė.

64 straipsnis. Kitos saugos ir sveikatos darbe garantijos nėščioms, neseniai pagimdžiusioms ar krūtimi maitinančioms moterims ir asmenims, auginantiems mažamečius vaikus

1. Nėščias, neseniai pagimdžiusias ar krūtimi maitinančias moteris, skirti viršvalandiniams darbams draudžiama. Asmenis auginančius vaiką ar vaikus iki 3 metų dirbti poilsio ar įstatymu nustatytų švenčių dienomis, siųsti į komandiruotes, skirti viršvalandiniams darbams leidžiama tik jiems sutikus.

2. Krūtimi maitinančiai kūdikį motinai be bendros pertraukos pailsėti ir pavalgyti, ne rečiau kaip kas trys valandos suteikiamos ne trumpesnės kaip pusės valandos pertraukos kūdikiui maitinti. Motinos pageidavimu pertraukas kūdikiui maitinti galima sujungti ar pridėti prie pertraukos pailsėti ir pavalgyti, arba perkelti į darbo dienos pabaigą, atitinkamai sutrumpinant darbo dieną. Pertraukos kūdikiui maitinti apmokamos pagal darbuotojos vidutinį darbo užmokestį.

3. Asmenys, auginantys vaiką iki 14 metų, vaiką su negalia iki 16 metų, skiriami dirbti viršvalandiniams darbams arba būti siunčiami į komandiruotes, jiems sutikus.

4. Asmenys, auginantys vaikus iki 14 metų, jeigu yra galimybė, turi pirmumo teisę pasirinkti darbo pamainą.

65 straipsnis. Riboto darbingumo Neįgaliųjų asmenų darbas saugos ir sveikatos darbe garantijos

Riboto darbingumo Neįgaliųjų asmenų saugą ir sveikatą darbe garantuoja šis ir Lietuvos Respublikos invalidų socialinės integracijos įstatymas, kiti įstatymai, saugos ir sveikatos apsaugos darbe norminiai teisės aktai.

Vyresnių kaip 60 metų vyrų ir vyresnių kaip 55 metų moterų, darbo ir poilsio lengvatas nustato šalys (darbuotojas ir darbdavys), sudarydamos (pratęsdamos) darbo sutartį arba kolektyviniuose susitarimuose, kolektyvinėse sutartyse.

IV DALIS

DARBUOTOJŲ SAUGOS IR SVEIKATOS dARBE VERTINIMAS. PAGRINDINĖS PRANEŠIMŲ APIE NELAIMINGŲ ATSITIKIMŲ DARBE IR PROFESINES LIGAS BEI JŲ TYRIMą NUOSTAToS

VII SKYRIUS

Saugos IR SVEIKATOS darbe vertinimas IR KOMPENSACIJOS

66 straipsnis. Saugos ir sveikatos darbe būklės vertinimas

1. Darbuotojų sauga saugos ir sveikatos apsaugos darbe būklė vertinama pagal tai, kaip darbo priemonės, darbo sąlygos (kenksmingų, pavojingų veiksnių dydžiai) įmonėje, jos padaliniuose, atitinka darbuotojų saugos ir sveikatos darbe norminių aktų reikalavimus, nustatytus saugos ir sveikatos darbe teisės aktuose.

2. Darbo sąlygos vertinamos pagal tai, kaip darbo aplinka darbo vietose, darbo pobūdis, darbo ir poilsio režimas atitinka šiuo įstatymu, kitais saugos ir sveikatos darbe teisės aktais nustatytus reikalavimus.

3. Darbdavys pagal saugos ir sveikatos darbe būklės vertinimo rezultatus užpildo Įmonės saugos ir sveikatos darbe būklės pasą, nurodytą šio įstatymo 22 straipsnio 2 dalyje.

67 straipsnis. Darbo sąlygų aplinkos klasifikavimas ir charakteristikos

1. Darbo sąlygos aplinka klasifikuojama taip:

1) optimalios optimali darbo sąlygos aplinka - darbo aplinka, kurioje nėra kenksmingų ir pavojingų veiksnių, neigiamai veikiančių darbuotojų savijautą, darbingumą, sveikatą arba keliančių pavojų gyvybei;

2) normalios normali darbo sąlygos aplinka - kai darbo aplinkos aplinkoje esantys kenksmingi veiksniai ir jų sumacijos arba veiksnių, turinčių panašų poveikį, suminiai dydžiai atitinka neviršija saugos ir sveikatos darbe norminių aktų reikalavimus (higienos normas) ir paprastai nesukelia sveikatos sutrikimų (profesinių ligų); teisės aktais nustatytų leidžiamų ribinių dydžių;

3) pavojingos darbo sąlygos (pavojingas darbas) -rizikos laipsnį turintis darbas, t.y. kai galimas pavojingo, kenksmingo veiksnio, susijusio su darbo pobūdžiu, atsitiktinis arba anomaliai pasikeitusio kenksmingo veiksnio poveikis; kenksminga darbo aplinka - kai darbo aplinkos vienas ar daugiau kenksmingų veiksnių arba veiksnių, turinčių panašų poveikį, suminiai dydžiai darbo dienos metu atskirais laiko tarpais viršija saugos ir sveikatos darbe teisės aktais nustatytus leidžiamus ribinius dydžius. Dirbant tokioje darbo aplinkoje privalo būti sudaromos darbuotojų sveikatos išsaugojimo sąlygos.

4) kenksmingos darbo sąlygos -kai darbo aplinkos vienas ar daugiau veiksnių arba jų sumacijų dydžiai ne visuomet viršija saugos darbe norminių aktų reikalavimus (higienos normas), kenkia sveikatai ir tam tikrais atvejais gali sukelti profesines ligas ir tokiomis sąlygomis dirbant naudojamos individualiosios saugos priemonės; labai kenksminga darbo aplinka - kai darbo aplinkos vienas ar daugiau kenksmingų veiksnių arba veiksnių, turinčių panašų poveikį, suminiai dydžiai darbo dienos metu pastoviai viršija saugos ir sveikatos darbe teisės aktais nustatytus leidžiamus ribinius dydžius. Tokioje darbo aplinkoje gali būti dirbama tik išimtinais atvejais ir privalo būti sudaromos darbuotojų sveikatos išsaugojimo sąlygos.

5) labai kenksmingos darbo sąlygos -kai darbo aplinkos vienas ar daugiau veiksnių arba jų sumacijų dydžiai nuolat viršija saugos darbe norminių aktų reikalavimus (higienos normas) ir yra pavojus susirgti profesine liga. Pamainos trukmė (darbas) tokiomis sąlygomis ribojama remiantis šio įstatymo 41 straipsnio 3 punktu, 48 straipsniu, 59 straipsniu, o kai kuriais atvejais privalo būti trumpesnė kaip 7 valandos ir nustatoma saugos darbe norminiuose aktuose. Dirbant tokiomis sąlygomis, naudojamos individualiosios saugos priemonės; dirbti, kai darbo aplinkos kenksmingi veiksniai viršija labai kenksmingų darbo sąlygų dydžius, draudžiama; pavojinga darbo aplinka - darbo aplinka, kuri gali susidaryti dėl darbo metu išsiskiriančių į darbo aplinką ypač pavojingų cheminių medžiagų ar jų preparatų aerozolių ar dulkių, taip pat naudojant pavojingas sprogias medžiagas. Siekiant apsaugoti darbuotojus nuo galimo tokių medžiagų veiksnių poveikio privalo būti įgyvendinamos priemonės, nustatytos šio įstatymo 20 straipsnio 3 dalyje.

6) ekstremalios darbo sąlygos -kai dėl technologinių, darbo (gamybos) procesų sutrikimų, avarijų, neprognozuotų gamtos ar kitų reiškinių pavojingų ir kenksmingų darbo aplinkos veiksnių dydžiai staiga padidėja ir dėl to galimi ūmūs apsinuodijimai, fiziniai sveikatos sužalojimai. Žmonių veiklą tokiomis sąlygomis reglamentuoja Lietuvos Respublikos Vyriausybės patvirtinti pramoninių avarijų prevencijos ir likvidavimo nuostatai, kiti norminiai aktai.

2. Darbo aplinkos kenksmingumo (sunkumo), pavojingumo rodiklius veiksnių leidžiamus ribinius dydžius nustato saugos ir sveikatos darbe darbo higienos norminiai teisės aktai.

68 straipsnis. Darbo sąlygų vertinimas

Darbdaviai privalo užtikrinti darbo sąlygų vertinimą darbo vietose. Kiekvienai darbo vietai (vienodoms darbo vietoms) turi būti pildomas darbo sąlygų būklės pasas, pagal kurį numatomos priemonės darbo sąlygoms gerinti.

Darbo sąlygos vertinamos Lietuvos Respublikos Vyriausybės nustatyta tvarka.

Darbo sąlygų vertinimo nustatytos tvarkos pažeidimas užtraukia darbdaviams Lietuvos Respublikos įstatymuose nustatytą atsakomybę.

68 straipsnis. Darbo aplinkos vertinimas

1. Darbo aplinka vertinama siekiant nustatyti ar darbo aplinkoje yra profesinė rizika. Darbo aplinka vertinama pagal tai, ar darbo aplinkoje esantys veiksniai atitinka saugos ir sveikatos darbe teisės aktais nustatytus dydžius, charakterizuojančius saugią ir nekenksmingą darbo aplinką.

2. Darbo vietas, kurių darbo aplinka privalo būti įvertinta, numato darbdavys. Tokias darbo vietas darbdaviui gali nurodyti darbo inspektorius. Darbo aplinkos tyrimų rezultatai nurodomi Įmonės saugos ir sveikatos darbe būklės pase.

69 straipsnis. Kompensacijos ir garantijos dirbantiesiems kenksmingomis, pavojingomis darbo sąlygomis

Už darbą kenksmingomis, labai kenksmingomis darbo sąlygomis apmokama Lietuvos Respublikos darbo apmokėjimo įstatymo nustatyta tvarka.

Dirbantiesiems labai kenksmingomis darbo sąlygomis, remiantis šio įstatymo 41 ir 67 straipsniais, trumpinama darbo dienos (pamainos) trukmė, o darbo laikas tokiomis sąlygomis per visą darbo veiklą neturi viršyti norminiuose aktuose nustatytos darbo trukmės. Jeigu darbuotojas, išdirbęs nustatytą darbo trukmę labai kenksmingomis sąlygomis, pageidauja persikvalifikuoti ir įsigyti naują profesiją (specialybę), persikvalifikavimo išlaidas apmoka darbdavys.

Priemokų už darbą kenksmingomis, labai kenksmingomis, pavojingomis sąlygomis dydžių nustatymo tvarką tvirtina Lietuvos Respublikos Vyriausybė.

Darbuotojams, dirbantiems kenksmingomis sąlygomis, atsižvelgiant į kenksmingų veiksnių dydį, duodami įmonių apmokami medicininiai adaptogeniniai preparatai, žmogaus atsparumą kenksmingų veiksnių poveikiui didinantys maisto produktai.

Kenksmingų veiksnių sąrašą ir sąlygas, kurioms esant gali būti duodami adaptogeniniai medicininiai preparatai, atsparumą kenksmingų veiksnių poveikiui didinantys maisto produktai, nustato sveikatos apsaugos ministras.

Už darbą pavojingomis sąlygomis (dirbant pavojingus darbus) mokama ne mažiau kaip 30 procentų valstybės nustatyto minimalaus valandinio atlygio (mėnesinės algos) dydžio priemoka. Pavojingų darbų (gamybų) sąrašą tvirtina Lietuvos Respublikos Vyriausybė.

Darbuotojams, dirbantiems pavojingomis, labai kenksmingomis sąlygomis, gali būti suteikiamos papildomos atostogos, kurių trukmė ir suteikimo tvarka nustatomos kolektyviniuose susitarimuose, kolektyvinėse arba darbo sutartyse.

69 straipsnis. Ypatingos saugos ir sveikatos darbe priemonės

1. Darbuotojų, dirbančių darbo aplinkoje, kurioje sveikatai kenksmingų veiksnių dydžiai viršija leidžiamus ribinius dydžius ir nėra galimybės sumažinti jų iki leidžiamų ribinių dydžių, nustatytų saugos ir sveikatos darbe teisės aktais, darbo laiko trukmė toje aplinkoje sutrumpinama, atsižvelgiant į darbo aplinkos vertinimo rezultatus ir vadovaujantis Darbo laiko trukmės nustatymo priklausomai nuo darbo aplinkos poveikio darbuotojų sveikatai, kriterijais ir tvarka.

2. Darbuotojai, kurie dirba su pavojingomis biologinėmis medžiagomis, galinčiomis sukelti užkrečiamas ligas, skiepijami (vakcinuojami) darbdavio lėšų sąskaita.

3. Darbuotojams, dirbantiems darbus, kuriuos organizuojant ir atliekant užtikrinamas saugos ir sveikatos darbe reikalavimų laikymasis, tačiau darbų pobūdis susijęs su protine, emocine įtampa, įstatymų nustatyta tvarka gali būti suteikiamos prailgintos atostogos.

70 straipsnis. Saugos ir sveikatos darbe ekspertizės

1. Saugos ir sveikatos darbe ekspertizių tikslas yra ištirti ar darbo vietos, darbo priemonės, darbo sąlygos atitinka saugos ir sveikatos darbe reikalavimus, nustatytus saugos ir sveikatos darbe teisės aktuose.

2. Saugos ir sveikatos darbe ekspertizė atliekama projektuojant įmones, cechus, kitus gamybinius padalinius, naujas technologijas, gali būti skiriama naujų įmonių ar įmonių padalinių, naujų technologijų, darbo priemonių projektams įvertinti, taip pat pradėjus eksploatuoti minėtus objektus ir pradėjus gaminti naujas ar darbo priemones (21 straipsnis), keičiant valstybės garantuotų kompensacijų teikimo tvarką, tiriant nelaimingų atsitikimų darbe ar profesinių ligų aplinkybes ir priežastis, sprendžiant ginčus, kilusius tarp darbdavių ir darbuotojų dėl kompensacijų ar dėl saugos ir sveikatos darbe būklės darbo sąlygų būklės įvertinimo darbo vietoje duomenų tikrumo taip pat kolektyvinės sutarties šalims pareikalavus (darbdavio, įmonės profesinės sąjungos iniciatyva ar valstybės institucijų sprendimu), kitais saugos ir sveikatos darbe teisės aktų nustatytais atvejais.

Saugos darbe ekspertizės tvarką nustato Lietuvos Respublikos Vyriausybė.

VIII skyrius

Nelaimingi atsitikimai darbe, profesinės ligos

71 straipsnis. Nelaimingų atsitikimų, profesinių ligų klasifikavimas

Šis įstatymas nustato nelaimingų atsitikimų (1 straipsnio 13 punktas) ir profesinių ligų (1 straipsnio 12 punktas) klasifikaciją. Nelaimingi atsitikimai klasifikuojami:

1) pagal jų pasekmes -lengvi, sunkūs, mirtini;

2) pagal nukentėjusiųjų nuo nelaimingo atsitikimo skaičių- pavieniai, grupiniai;

3) pagal ryšį su darbu -susiję su darbu (taip pat pakeliui į darbą arba grįžtant iš darbo), nesusiję su darbu.

Pagal ligos pasireiškimo laiką ir požymius profesinės ligos klasifikuojamos:

1) ūmus profesinis susirgimas (apsinuodijimas) - staigus sveikatos sutrikimas, kurį sukėlė trumpalaikis (vienkartinis arba per vieną darbo dieną) darbo aplinkos veiksnys (veiksniai);

2) lėtinis profesinis susirgimas (apsinuodijimas) -sveikatos sutrikimas, kurį sukėlė darbo aplinkos veiksnys (veiksniai) per tam tikrą darbo laiką.

71 straipsnis. Nelaimingų atsitikimų darbe, profesinių ligų klasifikavimas

1. Nelaimingi atsitikimai darbe ir nelaimingi atsitikimai pakeliui į darbą ar iš darbo pagal jų pasekmes klasifikuojami - lengvi, sunkūs, mirtini:

1) lengvas nelaimingas atsitikimas darbe - įvykis, kurio metu darbuotojas patiria traumą ir netenka darbingumo nors vienai dienai ir, kuris nepriskiriamas sunkių nelaimingų atsitikimų darbe kategorijai;

2) sunkus nelaimingas atsitikimas darbe - įvykis, dėl kurio darbuotojas patiria jo sveikatai ir (ar) gyvybei pavojingą traumą. Sunkių traumų klasifikacinius požymius tvirtina Sveikatos apsaugos ministerija.

3) mirtinas nelaimingas atsitikimas darbe - įvykis, dėl kurio darbuotojas patiria sveikatai ir (ar) gyvybei pavojingą traumą, dėl kurios ar kurios pasekoje miršta.

2. Pagal nukentėjusiųjų skaičių nelaimingi atsitikimai darbe klasifikuojami - pavieniai nelaimingi atsitikimai darbe (traumą patyrė vienas darbuotojas) ir grupiniai nelaimingi atsitikimai darbe, kai traumą patyrė daugiau negu vienas darbuotojas.

3. Pagal sąryšį su darbu nelaimingi atsitikimai darbe klasifikuojami - susiję su darbu, nesusiję su darbu:

1) nelaimingu atsitikimu darbe, susijusiu su darbu, laikomas įvykis, kurį ištyrus nustatoma, kad jis įvyko atliekant darbo sutartimi sulygtą darbą ar kitą darbdavio pavestą darbą ar darbdaviui leidus darbą, vykstant į darbą ar iš darbo;

2) nelaimingu atsitikimu nesusijusiu su darbu laikomas įvykis, kurį tiriant nustatoma, kad nukentėjusysis buvo traumuotas ar mirė: norėdamas nusižudyti ar susižaloti; kai jo atžvilgiu buvo panaudotas smurtas, jeigu smurto aplinkybės ir motyvai nesusiję su darbu; kai darė nusikaltimą; kai savavališkai (be darbdavio žinios) dirbo sau (savo interesais).

4. Profesinės ligos klasifikuojamos pagal pasireiškimo laiką ir požymius:

1) lėtinė profesinė liga - darbuotojo sveikatos sutrikimas, kurį sukėlė vienas ar daugiau kenksmingų ir (ar) pavojingų darbo aplinkos veiksnių per tam tikrą darbo laiką;

2) ūmi profesinė liga - staigus darbuotojo sveikatos sutrikimas, kurį sukėlė trumpalaikis (vienkartinis arba per vieną darbo dieną) darbo aplinkos pavojingas veiksnys (veiksniai), pasižymintis ūminiu poveikiu.

72 straipsnis. Nelaimingų atsitikimų, profesinių ligų tyrimas

Visoms įmonėms privaloma vienoda nelaimingų atsitikimų, profesinių ligų tyrimo tvarka.

Visi nelaimingi atsitikimai, profesinės ligos privalo būti ištirti, tyrimo rezultatai surašyti nustatytos formos aktuose, užregistruoti nustatytos formos žurnale.

Lengvus nelaimingus atsitikimus tiria dvišalė darbdavio sudaryta komisija iš darbuotojų įgaliotinių ir darbdavių skirtų atstovų.

Sunkius nelaimingus atsitikimus, nelaimingus atsitikimus, dėl kurių pasekmių nukentėjęs asmuo mirė, tiria trišalė komisija, sudaryta iš valstybinio darbo inspektoriaus (komisijos pirmininkas), profesinės sąjungos atstovo arba darbuotojų įgaliotinio (nesant įmonėje profesinės sąjungos arba kai nukentėjusysis nėra profesinės sąjungos narys) ir darbdavių skirto atstovo.

Profesinių ligų priežastis tiria darbo medicinos gydytojai, dalyvaujant valstybiniam darbo inspektoriui, darbdavio ir darbuotojų atstovams.

Ūmios profesinės ligos (apsinuodijimai) privalo būti ištirti ne vėliau kaip per vieną parą.

Ūmios profesinės ligos (apsinuodijimai), atsiradę kartu su nelaimingu atsitikimu, privalo būti tiriamos vienu metu.

Tiriant nelaimingus atsitikimus, profesines ligas, gali dalyvauti darbuotojų, darbdavių interesams atstovaujančios organizacijos, o reikalui esant- pakviesti ekspertai.

Profesinius susirgimus (apsinuodijimus), nelaimingus atsitikimus, dėl kurių žuvo 5 ir daugiau žmonių, tiria Lietuvos Respublikos Vyriausybės sudaryta komisija.

Sunkių nelaimingų atsitikimų klasifikacinius požymius, taip pat profesinių ligų sąrašus tvirtina Lietuvos Respublikos Vyriausybė.

Nelaimingų atsitikimų, profesinių ligų tyrimo ir apskaitos nuostatus tvirtina Lietuvos Respublikos Vyriausybė.

Nelaimingų atsitikimų, profesinių ligų tyrimo bei ekspertizių išlaidos apmokamos iš darbdavio lėšų.

72 straipsnis. Pranešimai apie nelaimingus atsitikimus darbe, profesines ligas

1. Darbuotojas, nukentėjęs dėl nelaimingo atsitikimo darbe, ūmios profesinės ligos, asmuo, matęs įvykį arba jo pasekmes, privalo nedelsdamas apie tai pranešti padalinio vadovui darbdaviui, įmonės saugos ir sveikatos darbe tarnybai, jeigu jis pajėgia tai padaryti.

2. Nelaimingų atsitikimų darbe, dėl kurių nukentėjęs asmuo mirė, sunkių nelaimingų atsitikimų darbe, taip pat kai darbuotojas mirė dėl ligos, nesusijusios su darbu, atvejais darbdavys nedelsdamas privalo pranešti atitinkamos apylinkės prokuratūrai, Valstybinei darbo inspekcijai.

3. Ūmių profesinių ligų, dėl kurių nukentėjęs asmuo mirė, atvejais darbdavys nedelsdamas privalo pranešti atitinkamos apylinkės prokuratūrai, Valstybinei darbo inspekcijai ir Visuomenės sveikatos priežiūros tarnybos teritorinei įstaigai.

4. Lėtinę profesinę ligą įtaręs gydytojas ne vėliau kaip per tris dienas apie tai raštu praneša Valstybinei darbo inspekcijai ir Valstybinės visuomenės sveikatos priežiūros tarnybos teritorinėms įstaigoms.

5. Pranešimų apie nelaimingus atsitikimus darbe, profesines ligas ir jų registravimo tvarką nustato atitinkamai Nelaimingų atsitikimų darbe tyrimo ir apskaitos nuostatai, Profesinių ligų tyrimo ir apskaitos nuostatai.

73 straipsnis. Nelaimingų atsitikimų, profesinių ligų tyrimo aktų saugojimas

Nelaimingų atsitikimų, profesinių ligų tyrimo aktai įteikiami: nukentėjusiam darbuotojui arba jo interesams atstovaujančiam asmeniui, darbdaviui, Valstybinei darbo inspekcijai. Sunkių ir mirtinų nelaimingų atsitikimų atvejais arba kai yra baudžiamosios atsakomybės požymių, Valstybinė darbo inspekcija medžiagą apie nelaimingą atsitikimą perduoda prokuratūrai.

Nelaimingų atsitikimų, profesinių ligų tyrimo medžiaga ir aktai saugomi įmonėje, kur įvyko nelaimingas atsitikimas ar buvo užregistruota profesinė liga (lengvų nelaimingų atsitikimų -45 metus, sunkių ir mirtinų nelaimingų atsitikimų, profesinių ligų -75 metus). Jei įmonė likviduojama, tyrimo aktai, tyrimo medžiaga perduodami įmonei - teisių perėmėjai.

Sunkių ir mirtinų nelaimingų atsitikimų, profesinių ligų tyrimo aktai Valstybinėje darbo inspekcijoje saugomi 5 metus, vėliau perduodami Lietuvos valstybiniam archyvui.

73 straipsnis. Nelaimingų atsitikimų darbe, profesinių ligų tyrimas

1. Visoms įmonėms privaloma vienoda nelaimingų atsitikimų darbe, profesinių ligų tyrimo tvarka, nustatyta šiuo įstatymu ir Nelaimingų atsitikimų darbe tyrimo ir apskaitos nuostatais, Profesinių ligų tyrimo ir apskaitos nuostatais.

2. Visi nelaimingi atsitikimai darbe, profesiniai susirgimai privalo būti ištirti, tyrimo rezultatai surašyti nustatytos formos aktuose ir nustatyta tvarka užregistruoti.

3. Lengvus nelaimingus atsitikimus darbe tiria darbdavio įsakymu ar kitu tvarkomuoju dokumentu patvirtinta dvišalė komisija, sudaryta iš darbdavio ir darbuotojų atstovo (atstovų). Nelaimingo atsitikimo darbe tyrime gali dalyvauti pats nukentėjęs darbuotojas.

4. Sunkius nelaimingus atsitikimus darbe, mirtinus nelaimingus atsitikimus darbe tiria Valstybinė darbo inspekcija, dalyvaujant darbdavio ir darbuotojų atstovui. Tirdama nelaimingą atsitikimą darbe Valstybinė darbo inspekcija nustato nelaimingo atsitikimo darbe aplinkybes ir priežastis, pasiūlo panašių atsitikimų priežastims pašalinti priemones. Nelaimingo atsitikimo darbe tyrimo metu darbo inspektorius gali pasitelkti reikiamus specialistus ar ekspertus. Darbdavys sudaro sąlygas ir teikia reikiamą informaciją nelaimingo atsitikimo darbe tyrimui. Darbo inspektoriaus surašytą ir pasirašytą nelaimingo atsitikimo darbe tyrimo aktą pasirašo tyrime dalyvavę asmenys. Darbo inspektorius nelaimingo atsitikimo darbe tyrimo aktą įteikia darbdaviui pasirašymui. Darbdavio ar darbuotojų atstovui nedalyvaujant nelaimingo atsitikimo darbe tyrime, darbo inspektorius tiria nelaimingą atsitikimą darbe be suinteresuotos šalies atstovo (atstovų). Darbdavio ar darbuotojų atstovui arba darbdaviui nepasirašius nelaimingo atsitikimo darbe tyrimo akto ir raštu nepateikus darbo inspektoriui motyvuotos nepasirašymo priežasties, darbo inspektoriaus surašytas nelaimingo atsitikimo tyrimo aktas įsigalioja nuo jo surašymo dienos.

5. Darbo inspektoriaus surašytas nelaimingo atsitikimo darbe tyrimo aktas kartu su priedais išsiunčiamas Nelaimingų atsitikimų darbe tyrimo ir apskaitos nuostatų nustatyta tvarka atitinkamoms institucijoms, nukentėjusiam (arba jo šeimai).

6. Valstybinės darbo inspekcijos atliktas nelaimingo atsitikimo darbe tyrimas ar sprendimai (išvados) dėl nelaimingo atsitikimo darbe aplinkybių ir (ar) priežasties (priežasčių), darbdavio, darbuotojų atstovui ar darbdavio pareiškimais gali būti skundžiami Nelaimingų atsitikimų darbe tyrimo ir apskaitos nuostatų nustatyta tvarka - Lietuvos Respublikos vyriausiajam valstybiniam darbo inspektoriui arba teismui. Pareiškimų dėl nelaimingų atsitikimų darbe nagrinėjimo tvarką Valstybinėje darbo inspekcijoje nustato Nelaimingų atsitikimų darbe tyrimo ir apskaitos nuostatai. Lietuvos Respublikos vyriausiojo valstybinio darbo inspektoriaus sprendimas dėl pareiškimų, kuriuose skundžiami nelaimingų atsitikimų darbe tyrimas, aplinkybės ir (ar) priežastis (priežastys) gali būti įstatymų nustatyta tvarka skundžiami teismui.

Nelaimingo atsitikimo darbe tyrimo metu nustačius, kad įvykis darbe nesusijęs su darbu, arba nustačius, kad darbuojas mirė dėl ligos, nesusijusios su darbu, įvykio tyrimas nutraukiamas ir tyrimo medžiaga pateikiama atitinkamoms institucijoms Nelaimingų atsitikimų darbe tyrimo ir apskaitos nuostatuose nustatyta tvarka.

Nelaimingą atsitikimą darbe, dėl kurio mirė 3 ir daugiau darbuotojų, tiria komisija, kurios pirmininkas Lietuvos Respublikos vyriausiasis valstybinis darbo inspektorius, nariai - Lietuvos Respublikos vyriausiojo valstybinio darbo inspektoriaus pavaduotojas, Valstybinės darbo inspekcijos teritorinio (inspektavimo) skyriaus viršininkas ir šio skyriaus 2 darbo inspektoriai. Tyrime dalyvauja darbdavio ir darbuotojų atstovai.

Įtariamą profesinį susirgimą įmonėje dirbančiam ar dirbusiam darbuotojui nustato gydytojas, turintis licenziją šiai veiklai, vadovaudamasis Profesinių ligų tyrimo ir apskaitos nuostatais ir profesinių ligų sąrašu.

10. Profesinio susirgimo priežastis tiria ir jo pripažinimą profesine liga patvirtina profesinės ligos tyrimo komisija, kurios sudėtyje yra valstybinis darbo inspektorius (komisijos pirmininkas), Visuomenės sveikatos priežiūros teritorinės įstaigos atstovas ir profesinį susirgimą įtaręs gydytojas. Tyrimas vykdomas vadovaujantis Profesinių ligų tyrimo ir apskaitos nuostatais. Tyrime dalyvauja darbdavio ir darbuotojų atstovai. Komisijos pirmininkas tyrimo metu gali pasitelkti atitinkamus specialistus ar ekspertus. Darbdavys sudaro sąlygas ir teikia tyrimui reikiamą informaciją. Komisijos surašytą profesinės ligos tyrimo aktą pasirašo komisijos nariai, darbdavio ir darbuotojų atstovai. Profesinės ligos tyrimo aktas įteikiamas pasirašytinai darbdaviui ir darbuotojui, kuriam buvo įtariama ar patvirtinta profesinė liga ir išsiunčiamas atitinkamoms institucijoms.

11. Kai profesinį susirgimą tirianti komisija nustato, kad profesiniam susirgimui galėjo turėti įtakos darbas ankstesnėje darbovietėje, komisija vadovaudamasi Profesinių ligų tyrimo ir apskaitos nuostatais, tyrimą vykdo ankstesnėje įmonėje ar įmonėse;

12. Komisijos, tyrusios profesinę ligą, sprendimus bei išvadas dėl profesinės ligos priežasčių, taip pat dėl tyrimo tvarkos tyrime dalyvavę darbdavio ir darbuotojų atstovai gali apskųsti teismui arba Profesinių ligų tyrimo ir apskaitos nuostatuose nustatyta tvarka Lietuvos Respublikos vyriausiajam valstybiniam darbo inspektoriui.

13. Ginčytinus klausimus, susijusius su profesinės ligos diagnozės nustatymu, sprendžia Centrinė darbo medicinos ekspertų komisija, kurios nuostatus ir personalinę sudėtį tvirtina Sveikatos apsaugos ministerija. Pareiškėjai, nesutikę su Centrinės darbo medicinos ekspertų komisijos sprendimu, turi teisę kreiptis į teismą.

14. Ūmias profesines ligas, dėl kurių mirė 3 ir daugiau darbuotojų tiria komisija, kurios pirmininkas Lietuvos Respublikos vyriausiasis valstybinis darbo inspektorius, nariai - Lietuvos Respublikos vyriausiojo gydytojo higienisto pavaduotojas, Valstybinės darbo inspekcijos teritorinio (inspektavimo) skyriaus viršininkas bei po vieną Valstybinės darbo inspekcijos ir Valstybinės visuomenės sveikatos priežiūros tarnybos teritorinės įstaigos atstovą. Tyrime dalyvauja darbdavio ir darbuotojų atstovai.

15. Nelaimingų atsitikimų darbe, profesinių ligų tyrimo metu Valstybinės darbo inspekcijos skirtos ekspertizės, kurias vykdo ne valstybinės įstaigos, apmokamos Valstybinei darbo inspekcijai šiam tikslui skirtomis lėšomis.

74 straipsnis. Pranešimai apie nelaimingus atsitikimus, profesines ligas

Asmuo, nukentėjęs dėl nelaimingo atsitikimo, ūmios profesinės ligos, arba asmuo, matęs įvykį arba jo pasekmes, privalo nedelsdamas apie tai pranešti (jeigu jis pajėgia tai padaryti) įmonės saugos darbe tarnybai, tiesioginiam darbo vadovui (darbdavio įgaliotam asmeniui), darbdaviui.

Nelaimingų atsitikimų, profesinių ligų, dėl kurių nukentėjęs asmuo mirė, taip pat sunkių nelaimingų atsitikimų atvejais darbdavys (darbdavio įgaliotas asmuo) ne vėliau kaip per vieną valandą po to, kai sužinojo apie įvykį, praneša miesto (rajono) prokuratūrai, Valstybinei darbo inspekcijai, o ūmių profesinių susirgimų (apsinuodijimų) atvejais -Valstybinei visuomenės sveikatos priežiūros tarnybai ir Valstybinei darbo inspekcijai. Lėtinį profesinį susirgimą įtaręs gydytojas ne vėliau kaip per tris dienas apie tai raštu praneša Valstybinei visuomenės sveikatos priežiūros tarnybai ir Valstybinei darbo inspekcijai.

74 straipsnis. Nelaimingų atsitikimų darbe, profesinių ligų tyrimo aktų saugojimas, apskaita

1. Nelaimingų atsitikimų darbe tyrimo aktai įteikiami nukentėjusiam darbuotojui arba jo interesus atstovaujančiam asmeniui, darbdaviui, Valstybinei darbo inspekcijai, draudimo įstaigai, kurioje nukentėjusysis apdraustas nuo nelaimingų atsitikimų darbe ir profesinių ligų. Sunkių ir mirtinių nelaimingų atsitikimų darbe atvejais, Valstybinė darbo inspekcija nelaimingo atsitikimo darbe tyrimo medžiagą perduoda prokuratūrai.

2. Profesinių ligų tyrimo aktai įteikiami nukentėjusiam darbuotojui arba jo interesus atstovaujančiam asmeniui, darbdaviui, Valstybinei darbo inspekcijai ir Valstybinės visuomenės sveikatos priežiūros tarnybos teritorinei įstaigai, draudimo įstaigai, kurioje nukentėjusysis apdraustas nuo nelaimingų atsitikimų darbe ir profesinių ligų.

3. Visų ištirtų nelaimingų atsitikimų darbe tyrimo aktai, taip pat profesinių ligų tyrimo aktai registruojami ir apskaitomi Valstybinėje darbo inspekcijoje atitinkamai Nelaimingų atsitikimų darbe tyrimo ir apskaitos nuostatuose, Profesinių ligų tyrimo ir apskaitos nuostatuose nustatyta tvarka. Profesinės ligos taip pat registruojamos Valstybinės visuomenės sveikatos priežiūros tarnybos teritorinėje įstaigoje, Valstybiniame profesinių ligų registre Profesinių ligų tyrimo ir apskaitos nuostatų bei Valstybinio profesinių ligų registro nuostatuose nustatyta tvarka.

4. Nelaimingų atsitikimų darbe tyrimo aktai ir tyrimo medžiaga, profesinių ligų tyrimo aktai ir tyrimo medžiaga saugomi įmonėje, kur įvyko nelaimingas atsitikimas darbe ar buvo užregistruota profesinė liga ir Valstybinėje darbo inspekcijoje vadovaujantis Lietuvos archyvų departamento prie Lietuvos Respublikos Vyriausybės nustatytais dokumentų saugojimo terminais.

5. Visi nelaimingi atsitikimai darbe ir profesinės ligos įmonėje registruojami atitinkamai Nelaimingų atsitikimų darbe tyrimo ir apskaitos nuostatais, Profesinių ligų tyrimo ir apskaitos nuostatais numatyta tvarka.

V DALIS

EKONOMINĖS PRIEMONĖS, SKATINANČIOS SAUGOS IR SVEIKATOS DARBE GERINIMĄ. ATSAKOMYBĖ UŽ SAUGOS IR SVEIKATOS DARBE REIKALAVIMŲ PAŽEIDIMUS. BAIGIAMOSIOS ĮSTATYMO NUOSTATOS.

IX skyrius

Ekonominės priemonės ir atsakomybė

I pirmasis skirsnis

Ekonominės priemonės

75 straipsnis. Darbuotojų nelaimingų atsitikimų darbe ir profesinių ligų socialinis draudimas

1. Darbdaviai privalo drausti darbuotojus nuo nelaimingų atsitikimų darbe ir profesinių ligų pagal Lietuvos Respublikos draudimo nuo nelaimingų atsitikimų darbe įstatymą. socialiniu draudimu.

2. Kolektyvinėse sutartyse, kolektyviniuose susitarimuose , be privalomojo, gali būti numatytas papildomas darbuotojų draudimas nuo nelaimingų atsitikimų darbe ir profesinių ligų draudimas.

76 straipsnis. Darbuotojų draudimo nuo Nelaimingų atsitikimų darbe ir profesinių ligų socialinio draudimo įmokų dydžio priklausymas nuo saugos darbe būklės diferencijavimas

Atsižvelgiant į nelaimingus atsitikimus darbe ir profesines ligas bei darbo sąlygas, profesinės rizikos veiksnius, įmonėms ekonominės veiklos sritims nustatomos diferencijuotos draudimo nuo nelaimingų atsitikimų darbe ir profesinių ligų socialinio draudimo įmokos.

Įmonėms darbuotojų draudimo nuo nelaimingų atsitikimų ir profesinių ligų įmokų dydį pagal saugos darbe būklę nustato Lietuvos Respublikos Vyriausybė, remdamasi Lietuvos Respublikos draudimo nuo nelaimingų atsitikimų darbe įstatymu.

II antrasis skirsnis

atsakomybė už saugos ir sveikatos darbe teisės aktų reikalavimų pažeidimus. žalos atlyginimas

77 straipsnis. Darbdavių ir darbuotojų atsakomybė

Už šio įstatymo, saugos darbe norminių aktų pažeidimus, dėl kurių įvyko arba galėjo įvykti nelaimingas atsitikimas, darbuotojas susirgo profesine liga, įvyko avarija, sutriko įmonės darbas, darbdaviams, jų įgaliotiems asmenims, kurie savo veikimu ar neveikimu pažeidė saugos darbe norminių aktų reikalavimus arba nesudarė sąlygų tokių reikalavimų laikymuisi, taip pat darbuotojams, kurie, žinodami, kad pažeidžia saugos darbe reikalavimus, dirbo tokiomis sąlygomis, taikoma Lietuvos Respublikos įstatymų nustatyta drausminė, materialinė, administracinė ir baudžiamoji atsakomybė.

Darbdaviams, darbuotojams, kliudantiems Valstybinės darbo inspekcijos inspektoriams vykdyti pareigas, taikoma Lietuvos Respublikos įstatymų nustatyta drausminė, materialinė, administracinė ir baudžiamoji atsakomybė.

77 straipsnis. Darbdavių ir darbuotojų atsakomybė

1. Darbdavys, kuris savo veikimu ar neveikimu pažeidė saugos ir sveikatos darbe teisės aktus ir tuo neužtikrino saugių ir sveikų darbo sąlygų, atsako Lietuvos Respublikos įstatymų nustatyta tvarka.

2. Darbdavys neatsako už saugos ir sveikatos darbe reikalavimų neužtikrinimą arba darbdavio atsakomybė už tai gali būti sumažinta, kai ištyrus nelaimingą atsitikimą darbe ar profesinę ligą nustatoma, kad tai įvyko susiklosčius neįprastoms ar nenumatytoms aplinkybėms, kurių darbdavys negalėjo kontroliuoti, arba dėl išimtinių atsitikimų, kurių pasekmių nebuvo galima išvengti, nors ir buvo naudojamos visos reikiamos priemonės.

3. Darbdavys neatsako už nelaimingus atsitikimus pakeliui į darbą ar iš darbo.

4. Darbdavio atsakomybė už saugos ir sveikatos darbe reikalavimų neužtikrinimą gali būti sumažinta įvertinus priemones, kurių darbdavys ėmėsi šio įstatymo 36 straipsnio nustatyta tvarka.

5. Darbuotojui, kuris pažeidė saugos ir sveikatos darbe teisės aktus ar įmonės saugos ir sveikatos darbe norminius dokumentus, su kuriais jis buvo supažindintas, taikoma Lietuvos Respublikos įstatymų nustatyta atsakomybė.

78 straipsnis. Atlyginimas darbuotojams darbuotojui už sužalotą pakenkimą sveikatai

1. Darbuotojui, kuris dėl nelaimingo atsitikimo darbe, profesinės ligos ar kitokio sveikatos pakenkimo, susijusio su darbu, neteko darbingumo, žalos dėl darbingumo netekimo, gydymo, slaugymo, protezavimo ir kitų išlaidų, atsiradusių dėl sveikatos pakenkimo, o nukentėjusiojo mirties atveju - žalos jo šeimai ir kitiems asmenims, atlyginimą reglamentuoja Lietuvos Respublikos draudimo nuo nelaimingų atsitikimų darbe įstatymas ir kiti įstatymai. Darbuotojui, kuris dėl nelaimingo atsitikimo darbe, profesinės ligos neteko darbingumo ir dėl to prarado pajamas, jų kompensavimo tvarką nustato Lietuvos Respublikos nelaimingų atsitikimų darbe ir profesinių ligų socialinio draudimo įstatymas ir kiti įstatymai.

2. Jeigu nukentėjęs darbuotojas nebuvo apdraustas nuo nelaimingų atsitikimų darbe ir profesinių ligų socialiniu draudimu, prarastas pajamas dėl darbingumo netekimo ir išlaidas, susijusias su medicinos pagalba ir gydymu, taip pat išlaidas, susijusias su nukentėjusiojo socialine, medicinine ir profesine reabilitacija, atlygina darbdavys. Minėtų išlaidų apmokėjimo ir žalos atlyginimo sumos turi būti ne mažesnės negu numatyta Lietuvos Respublikos nelaimingų atsitikimų darbe ir profesinių ligų socialinio draudimo draudimo nuo nelaimingų atsitikimų darbe įstatyme.

79 straipsnis. Saugos darbe norminių aktų reikalavimų pažeidimo pasekmės Išmokos, darbuotojui mirus dėl nelaimingo atsitikimo darbe

Saugos darbe norminių aktų pažeidimą, dėl kurio įvyko mirtinas nelaimingas atsitikimas darbe, Valstybinė darbo inspekcija nustato tirdama nelaimingą atsitikimą darbe.

Įmonė, kurioje dėl saugos darbe norminių aktų pažeidimo įvyko mirtinas nelaimingas atsitikimas darbe, mirusiojo šeimai išmoka vienkartinę pašalpą, ne mažesnę kaip 100 respublikos ūkio vidutinių darbo užmokesčių. Apskaičiuojant šią pašalpą, respublikos ūkio vidutinis darbo užmokestis imamas tokio dydžio, kokį Statistikos departamentas prie Lietuvos Respublikos Vyriausybės paskelbė mėnesiui, ėjusiam prieš tą mėnesį, kurį įvyko mirtinas nelaimingas atsitikimas darbe. Ši pašalpa lygiomis dalimis išmokama kiekvienam mirusiojo šeimos nariui. Mirusiojo šeimos nariais laikomi sutuoktinis (sutuoktinė), vaikai (įvaikiai), tėvai (įtėviai), mirusiojo vaikas (vaikai). gimęs (gimę) po jo mirties. Pašalpos mokėjimo tvarką nustato Pašalpos darbuotojui žuvus dėl nelaimingo atsitikimo darbe skyrimo nuostatai, kuriuos tvirtina Vyriausybė.

Jeigu mirtinas nelaimingas atsitikimas darbe įmonėje įvyko po to, kai Valstybinė darbo inspekcija nustatė saugos darbe norminių aktų reikalavimų pažeidimą, o darbdavys valstybinio darbo inspektoriaus nustatytu laiku jo nepašalino ir dėl to įvyko mirtinas nelaimingas atsitikimas darbe, įmonė į Saugos darbe fondo sąskaitą perveda sumą, lygią 50 respublikos ūkio vidutinių darbo užmokesčių. Apskaičiuojant šią sumą, respublikos ūkio vidutinis darbo užmokestis imamas tokio dydžio, kokį Statistikos departamentas prie Lietuvos Respublikos Vyriausybės paskelbė mėnesiui, ėjusiam prieš tą mėnesį, kurį buvo nustatytas saugos darbe norminių aktų reikalavimų pažeidimas.

Ginčus, kilusius dėl šio straipsnio taikymo, sprendžia teismas.

Darbuotojui mirus dėl nelaimingo atsitikimo darbe, pripažinto draudiminiu įvykiu, Nelaimingų atsitikimų darbe ir profesinių ligų socialinio draudimo įstatymu nustatytiems asmenims mokamos šio draudimo išmokos.

80 straipsnis. Administracinės baudos už saugos ir sveikatos darbe norminių teisės aktų pažeidimus

Valstybinė darbo inspekcija už saugos ir sveikatos darbe norminių teisės aktų reikalavimų pažeidimus skiria Lietuvos Respublikos įstatymų nustatytas baudas norminius aktus teisės aktų reikalavimus pažeidusiems darbdaviams, darbuotojams. pažeidusiam darbdaviui, darbuotojui.

Šiame straipsnyje numatytų baudų lėšos mokamos į valstybės biudžetą.

X skyrius

BAIGIAMIEJI NUOSTATAI

baigiamosios nuostatos

81 straipsnis. Saugos ir sveikatos darbe kontrolė

Saugos ir sveikatos darbe reikalavimų laikymąsi įmonėse, įstaigose ir organizacijose kontroliuoja Valstybinė darbo inspekcija prie Socialinės apsaugos ir darbo ministerijos. Valstybinės darbo inspekcijos funkcijas, teises ir atsakomybę nustato Lietuvos Respublikos valstybinės darbo inspekcijos įstatymas.

82 straipsnis. Ginčų nagrinėjimo tvarka

1. Ginčai dėl saugos ir sveikatos darbe norminių teisės aktų taikymo ar jų pažeidimų nagrinėjami: tarp darbuotojų ir darbdavių - nustatyta darbo ginčų nagrinėjimo tvarka, tarp įmonių įstatymų nustatyta tvarka teisme arba arbitraže.

2. Kolektyviniai darbo ginčai (konfliktai) dėl saugos ir sveikatos darbe sprendžiami Lietuvos Respublikos kolektyvinių ginčų reguliavimo įstatymo nustatyta tvarka.

83 straipsnis. Saugos ir sveikatos darbe būklės įmonėje apskaita ir atskaitomybė

1. Įmonėse registruojami nelaimingi atsitikimai, profesinės ligos, darbo vietos, kuriose kenksmingi darbo aplinkos veiksniai neatitinka higienos normų, taip pat darbo vietos, kuriose naudojami potencialiai pavojingi techniniai įrenginiai. (18 straipsnis) neatitinkančios saugos darbe norminių aktų reikalavimų darbo priemonės vykdomi pavojingi darbai.

1. Įmonės pagal Įmonės saugos ir sveikatos darbe būklės paso duomenis pildo statistinės atskaitomybės formą, kurioje nurodomos darbo vietos, kuriose darbo aplinkos veiksniai neatitinka saugos ir sveikatos darbe teisės aktais nustatytų dydžių, taip pat nurodomi nelaimingi atsitikimai darbe, profesinės ligos bei darbo vietos, kuriose naudojami potencialiai pavojingi įrenginiai.

2. Įmonės saugos ir sveikatos darbe būklės apskaitos ir statistinės atskaitomybės formą, rodiklius nustato Lietuvos Respublikos Vyriausybė.

84 straipsnis. Tarptautinis bendradarbiavimas

Lietuvos Respublikos tarptautinis bendradarbiavimas saugos ir sveikatos darbe klausimais srityje grindžiamas atitinkamais Europos Sąjungos teisės aktais, Tarptautinės darbo organizacijos konstitucija, 1944 m. gegužės 10 d. Tarptautinės darbo organizacijos generalinės konferencijos deklaracija bei teisės aktais, kitais tarptautiniais dokumentais.

85 straipsnis. Tarptautinių Europos Sąjungos ir Tarptautinės darbo organizacijos saugos ir sveikatos darbe dokumentų galiojimas teisės aktų taikymas Lietuvos Respublikoje

Pagal Tarptautinės darbo organizacijos konstituciją Lietuvos Respublikoje galioja ratifikuotos Tarptautinės darbo organizacijos konvencijos ir kitų tarptautinių organizacijų dokumentai saugos darbe klausimais. Rengiant Lietuvos Respublikos saugos ir sveikatos darbe norminius aktus teisės aktus, taikomos Europos Sąjungos saugos ir sveikatos darbe teisės aktų nuostatos, įvertinamos Tarptautinės darbo organizacijos konvencijų, kurios nustatyta tvarka ratifikuotos Lietuvos Respublikoje, nuostatos taip pat atsižvelgiama į Tarptautinės darbo organizacijos rekomendacijas.

86 straipsnis. Tarptautinių sutarčių galiojimas

Lietuvos Respublikoje galioja tik tos tarptautinės sutartys, kuriose nustatyti saugos darbe reikalavimai nemažina darbuotojų saugos darbe garantijų, nustatytų šiame įstatyme, kituose Lietuvos Respublikos saugos darbe norminiuose aktuose.

86 straipsnis. Lietuvos Respublikos saugos ir sveikatos darbe įstatymo 15 straipsnio 3 dalies, 29 straipsnio ir 69 straipsnio 6 dalies galiojimas

1. Saugos ir sveikatos darbe įstatymo 15 straipsnio 3 dalis įsigalioja nuo 2001 metų sausio liepos 1 d.

2. Saugos ir sveikatos darbe įstatymo 29 straipsnis galioja iki 2005 metų gruodžio 31d.,

3. Lietuvos Respublikos žmonių saugos darbe įstatymo (Žin.,1993, Nr. 55-1064; 1994, Nr.88-1669; 1996, Nr.50-1195; 1997, Nr.67-1658, 1997, Nr.117-3001) 69 straipsnio 6 dalis galioja iki 2001 metų sausio mėn. 1 dienos.

87 straipsnis. Įstatymo įsigaliojimas

Lietuvos Respublikos žmonių saugos darbe įstatymo 7 straipsnis, 8 straipsnis, 10 straipsnio antroji dalis, 11 straipsnio trečioji dalis, 14 straipsnio šeštoji, septintoji ir aštuntoji dalys, 15 straipsnio aštuntoji dalis, 16 straipsnio antroji dalis, 17 straipsnio ketvirtoji dalis, 18 straipsnio antroji dalis, 20 straipsnio trečioji dalis, 24 straipsnio ketvirtoji ir šeštoji dalys, 26 straipsnis, 28 straipsnio 1 punktas, 29 straipsnis, 30 straipsnio ketvirtoji dalis, 31 straipsnio šeštoji dalis, 41 straipsnio pirmosios dalies 3 punktas ir antroji dalis, 42 straipsnio aštuntoji dalis, 46 straipsnis, 52 straipsnio ketvirtoji dalis, 57 straipsnis, 58 straipsnio trečioji dalis, 59 straipsnio antroji, trečioji ir ketvirtoji dalys, 64 straipsnis, 67 straipsnio pirmosios dalies 5 ir 6 punktai bei antroji dalis, 68 straipsnio antroji dalis, 69 straipsnio trečioji, penktoji ir šeštoji dalys, 70 straipsnio antroji dalis, 72 straipsnio dešimtoji ir vienuoliktoji dalys, 75 straipsnio pirmoji dalis, 76 straipsnis, 79 straipsnis, 82 straipsnis, 84 straipsnio antroji dalis įsigalioja Lietuvos Respublikos Seimui priėmus atitinkamą įstatymą arba Lietuvos Respublikos Vyriausybei nustatyta tvarka patvirtinus atitinkamus saugos darbe norminius aktus. Iki nurodytuose straipsniuose minėtų norminių aktų patvirtinimo vadovaujamasi galiojančiais saugos darbe norminiais aktais.

87 straipsnis. 79 straipsnio taikymas

79 straipsnio nuostatos yra taikomos nuo Lietuvos Respublikos nelaimingų atsitikimų darbe ir profesinių ligų socialinio draudimo įstatymo įsigaliojimo dienos.

88 straipsnis. Pasiūlymai Vyriausybei

Įsigaliojus šiam įstatymui Vyriausybė:

1) iki 20001 m. gruodžio vasario mėn. 31 d. patvirtina Nelaimingų atsitikimų darbe tyrimo ir apskaitos nuostatus ir Profesinių ligų tyrimo ir apskaitos nuostatus;

2) nustato saugos ir sveikatos darbe teisės aktų, patvirtintų įgyvendinant Lietuvos Respublikos Seimo 1993 m.spalio 7 d.nutarimą Nr. I-267 “Dėl Lietuvos Respublikos žmonių saugos darbe įstatymo 88 straipsnyje nurodytų straipsnių įgyvendinimo” (Žin., 1993, Nr.55-1065; 1994, Nr.88-1671) pakeitimų ir papildymų, taip pat kitų šio įstatymo straipsniuose nurodytų saugos ir sveikatos darbe teisės aktų, kuriuos tvirtina ministrai, tvirtinimo terminus.”

Skelbiu šį Lietuvos Respublikos Seimo priimtą įstatymą

RESPUBLIKOS PREZIDENTAS