LIETUVOS RESPUBLIKOS SEIMO KANCELIARIJOS

TEISĖS DEPARTAMENTAS

IŠVADA

DĖL LIETUVOS RESPUBLIKOS ARCHITEKTŪROS ĮSTATYMO PROJEKTO

2016-09-26 Nr. XIIP - 4606

Vilnius

Vertindami projekto atitiktį Konstitucijai, galiojantiems įstatymams, teisėkūros principams ir teisės technikos taisyklėms, teikiame šias pastabas:

Projekto 2 straipsnio 4 dalies nuostata „tam tikrą laiką“ yra nekonkreti ir neapibrėžta, todėl turėtų būti konkretinama arba išbraukta.

Projekto 2 straipsnio 4 dalies nuostata „baigus šiame įstatyme nustatytas universitetines architektūros krypties studijas“ yra perteklinė, nes išsilavinimo reikalavimas jau yra nustatytas architekto apibrėžime, o 2 straipsnio 4 dalis taikoma architekto veiklai.

Projekto 3 straipsnio 2 dalyje apibrėžiama „viešojo intereso“ sąvoka, toliau vartojama šiame įstatyme ir siejama su architekto veiklos vykdymu. Pažymime, kad galiojančiuose įstatymuose „viešojo intereso“ sąvoka vartojama žymiai platesne prasme, nei vienos kurios srities veiklos vykdymas. Siekiant išvengti įstatymų nuostatų tarpusavio nesuderinamumo ir taikymo keblumų, siūlytina tik šio įstatymo prasme vartojamos sąvokos pavadinimą modifikuoti ir atskirti nuo viešojo intereso plačiąja prasme.

Projekto 3 straipsnio 2 dalies 1 punktas tikslintinas jo loginei struktūrai suteikiant daugiau konkretumo ir apibrėžtumo. Nustatant viešojo intereso (kurio buvimas pagal projekto 5, 13, 19 straipsnių nuostatas sąlygoja konkrečius imperatyvus bei sukelia konkrečias teisines pasekmes) apimtį, loginė konstrukcija „architektūros kokybė, <...> atsižvelgiant į jos reikšmę <...> psichologiniams <...> veiksniams“ įstatymo normoje negalėtų būti priimtina.

Projekto 3 straipsnio 2 dalies 3 punkte vartojama sąvoka „vietos savivaldos <...> interesai“ tikslintina. Vietos savivaldos įstatyme vietos savivalda apibrėžiama ne kaip subjektas, galintis turėti interesų, o kaip savivaldybės nuolatinių gyventojų bendruomenės, turinčios Konstitucijos laiduotą savivaldos teisę, savitvarka ir savaveiksmiškumas. Šiuo atveju labiau tiktų nurodyti savivaldybės bendruomenės interesus.

Projekto 3 straipsnio 2 dalies 3 punkte kelia abejonių viešųjų interesų savivaldybių sferoje apribojimas savivaldybių institucijų ir įstaigų poreikiais nenurodant savivaldybės bendruomenės poreikių.

Kelia abejonių projekto 3 straipsnio 2 dalies 4 punkto nuostatos. Kadangi viešojo intereso buvimas pagal projekto nuostatas sąlygoja konkrečius imperatyvus bei sukelia konkrečias teisines pasekmes, „kitų teisėtų asmens ar grupės interesų“, siejamų su „pamatinėmis visuomenės vertybėmis“ priskyrimas viešajam interesui gali nepagrįstai išplėsti viešojo intereso sąvoką bei sąlygoti konkrečių reikalavimų taikymą remiantis abstrakčiomis ir neapibrėžtomis kategorijomis.

Projekto 4 straipsnio 2 punkte architekto veiklos sritims priskiriamas „urbanistinių struktūrų ir kompleksų“ projektavimas, tačiau nei projekte, nei galiojančiuose įstatymuose „urbanistinių struktūrų“ ar „urbanistinių kompleksų“ sąvokos nėra apibrėžtos ar vartojamos.

Projekto 5 straipsnio 1 dalies, apibrėžiančios architekto teises, nuostatos vertintinos kaip perteklinės, neturinčios turinio ir nesukuriančios teisės normų, nes visos šios teisės yra išvestinės, kartojančios projekto ar kitų įstatymų nuostatas.

Projekto 5 straipsnio 2 dalies 4 punkto konstrukcija tikslintina logikos požiūriu. Nėra aišku, kokią pareigą nustato loginė konstrukcija „nusišalinti nuo <...> darbo, kuris“ <...> „savo veiksmais gali“ <...> daryti neigiamą įtaką <...> žmogui, visuomenei, kultūrai.

Projekto 5 straipsnio 2 dalies 6 punkte siūloma nustatyti, kad architektas privalo laikytis Lietuvos Respublikos architektų rūmų patvirtinto Architektūros paslaugų teikėjų etikos kodekso reikalavimų. Pažymėtina, kad Architektų rūmų įstatyme naudojamos kiek kitokios sąvokos: ,,architektų profesinės veiklos etikos kodeksas“, ,,architektų profesinės etikos kodeksas“. Todėl lieka neaišku, ar Lietuvos Respublikos architektų rūmai turėtų priimti naują architektūros paslaugų teikėjų kodeksą, ar architektai turėtų vadovautis kodeksais, kurie yra minimi galiojančiame Architektų rūmų įstatyme. Projekto nuostatos tobulintinos, pašalinant šį neaiškumą.

Projekto 6 straipsnio 1 dalyje, derinant su Mokslo ir studijų įstatymo 47 straipsnio 5 dalimi, prieš skaičių „300“ įrašytini žodžiai „ne mažesnės kaip“.

Projekto 6 straipsnio 1 dalis, nustatanti privalomą nuolatinę studijų formą, būtiną architektūros studijoms, prieštarauja Mokslo ir studijų įstatymo 47 straipsnio 2 dalies nuostatai, kad „baigus skirtingų studijų formų studijų programas, įgytas išsilavinimas yra lygiavertis“.

Projekto 6 straipsnio 2 dalyje po žodžių „švietimo ir mokslo ministras“ įrašytini žodžiai „suderinus su Lietuvos Respublikos aplinkos ministru“, o žodžiai „suderintame su Lietuvos Respublikos aplinkos ministerija“ išbrauktini.

Projekto 6 straipsnio 2 dalyje reikėtų atsisakyti nuorodų į konkrečius įstatymą įgyvendinančių žemesnės galios teisės aktų pavadinimus.

Projekto 7 straipsnio 2 dalyje nuoroda į „kitose užsienio valstybėse“ įgytos kvalifikacijos pripažinimą Lietuvos Respublikos reglamentuojamų profesinių kvalifikacijų pripažinimo įstatymo nustatyta tvarka nedera su minėtu įstatymu, nes jis reglamentuoja tik Europos Sąjungos, Europos ekonominės erdvės valstybėse bei Šveicarijos Konfederacijoje įgytos profesinės kvalifikacijos pripažinimą.

Projekto 7 straipsnio 3 dalyje brauktini pertekliniai žodžiai „pagal šio įstatymo 8 straipsnio 1 dalyje nurodytuose įstatymuose nustatytus pagrindus ir reikalavimus“, kadangi šioje dalyje jau yra nuoroda į įstatymo 8 straipsnį.

Projekto 8 straipsnio 1 dalies pirmoje pastraipoje, derinant su 2 straipsnio 3 dalimi, vietoj žodžių „įgijęs architekto kvalifikacijos atestatą“ įrašytinas žodis „atestuotas“.

Projekto 9 straipsnio pavadinimas turėtų būti formuluojamas „Architekto kvalifikacijos atestato įgijimo sąlygos“, nes teisę vykdyti atestuoto architekto veiklą suteikia būtent kvalifikacijos atestatas.

Projekto 9 straipsnio 1 dalyje prieš žodžius „nurodyti dokumentai“ brauktinas perteklinis žodis „straipsnyje“.

Siekiant teisinio reguliavimo aiškumo, projekto 9 straipsnio 1 dalies pirmasis sakinys turėtų būti išdėstytas taip: „Architektas, siekiantis įgyti architekto kvalifikacijos atestatą, turi atitikti šio įstatymo 8 straipsnio 1 dalyje nurodytuose įstatymuose nustatytus kvalifikacinius bei profesinės patirties reikalavimus.“

Projekto 9 straipsnio 1 dalies pirmasis sakinys nedera su projekto 2 straipsnio 4 dalyje pateikiamu architekto profesinės patirties apibrėžimu, be to, neaiški 8 straipsnio 1 dalyje nurodytų dokumentų rengimo trukmė ar apimtis.

Projekto 9 straipsnio 2 dalis nustato, kad Lietuvos Respublikos architektų rūmai architekto kvalifikacijos atestatus išduoda 8 straipsnio 1 dalyje nurodytų įstatymų pagrindu, tačiau Teritorijų planavimo įstatymas atestavimo teisę suteikia tik Aplinkos ministerijai (40 straipsnio 1 dalis), Nekilnojamųjų kultūros vertybių apsaugos įstatymas – tik Kultūros paveldo departamentui prie Kultūros ministerijos (5 straipsnio 10 dalies 21 punktas), Saugomų teritorijų įstatymas – tik atestavimo komisijai, sudaromai Aplinkos ministerijos nustatyta tvarka (281 straipsnis).

Projekto 9 straipsnio 5 dalyje žodžiai „nurodytų įstatymų kvalifikacijos tobulinimo kursuose“ yra pertekliniai.

Projekto 10 straipsnio 1 dalies 2 punkto nuostatos tikslintinos, nes nurodyti įstatymai reikalavimų „architekto profesinei patirčiai“ nenustato.

Projekto 10 straipsnio 2 dalies 3 punkte siūloma nustatyti, kad savivaldybės vyriausiasis architektas tuo atveju, kai įstatyme nurodytų objektų planavimo ar projektavimo atvejais rengiami architektūriniai konkursai geriausiai statinio architektūrinei ir urbanistinei idėjai atrinkti, derina konkurso sąlygas. Iš projekto nuostatų nėra aišku, kokiais kriterijais remiantis savivaldybės vyriausiasis architektas turėtų vertinti aukščiau minėtų konkursų sąlygas. Šiame kontekste pažymėtina, kad konkurso sąlygos turėtų būti derinamos ir su Lietuvos Respublikos architektų rūmais. Projekto 13 straipsnio 5 dalyje nustatyta, kad Architektų rūmai konkurso sąlygas derina, jeigu jos neprieštarauja įstatyme nurodytiems konkursų rengimo tikslams ir architektūros kokybės siekiui. Atsižvelgiant į tai, siekiant aiškumo, projekte reikėtų nustatyti kriterijus, kuriais remiantis konkurso sąlygas vertintų ne tik Architektų rūmai, bet ir savivaldybės vyriausiasis architektas.

Projekto 10 straipsnio 3 dalies nuostata, kad savivaldybių administracijų direktoriai atsako už savivaldybių vyriausiųjų architektų funkcijų atlikimą „vadovaujantis Lietuvos Respublikos vietos savivaldos įstatymu“ tikslintina, nes Vietos savivaldos įstatymas savivaldybių vyriausiųjų architektų apskritai nenumato, todėl juo vadovautis šioje srityje nebūtu pagrindo.

Projekto 11 straipsnio 2 punkte turėtų būti atskleista darnaus vystymosi sąvoka bei jo principų turinys.

Projekto 12 straipsnio 1 dalies pirmasis sakinys tikslintinas, nes Statybos įstatymas nenustato projektinių reikalavimų rengimo pagrindų, tvarkos ar kitokių reikalavimų šių pasiūlymų rengimui.

Projekto 12 straipsnio 1 dalies antrasis sakinys tikslintinas, nes Teritorijų planavimo įstatymas nenustato teritorijos vystymo koncepcijos suformavimo pagrindų, tvarkos ar kitokių reikalavimų šios koncepcijos suformavimui ar jos urbanistinės idėjos „išreiškimui“.

Projekto 12 straipsnio 2 ir 3 dalyje numatomas projektinių pasiūlymų derinimas, tačiau nenustatomi nei derinimo subjektai, nei tvarka, nei pasekmės.

Projekto 12 straipsnio 4 dalyje neaiškūs projektinių pasiūlymų ir teritorijos vystymo koncepcijos teikimo pritarti subjektai, nei pritarimo ar nepritarimo terminai bei pasekmės.

Projekto 13 straipsnio 1 dalyje neaišku, kas, kokia tvarka, ir kokiais kriterijais vadovaudamasis nustato objektų reikšmingumą.

Projekto 13 straipsnio 2 dalies 3 punkte neaišku, kaip nusprendžiama, kad statinių atsiradimas „darys poveikį“ punkte nurodytiems objektams.

Projekto 14 straipsnio 1 dalies loginė konstrukcija „plėtros krypčių tikslas“ nėra suprantama. Svarstytina galimybė 14 straipsnį tikslinti 1 dalyje apibrėžiant architektūros plėtros tikslą, o 2 dalyje nustatant architektūros plėtros kryptis.

Projekto 15 straipsnio 1 dalies 3 punkte nurodyti finansavimo šaltiniai yra ne šio įstatymo reguliavimo dalykas, be to, valstybės biudžeto sudedamųjų dalių vardinimas po žodžio „įskaitant“ yra perteklinis visais atvejais.

Projekto 15 straipsnio 1 dalies 3 punkte po žodžio „finansuoja“ įrašytinas žodis „šio“.

Projekto 16 straipsnio 1 dalies 1 punktas tikslintinas. Architektūra sudaro tik mažą dalį savivaldybės strateginio planavimo dokumentų turinio, juos rengiant į architektūros plėtros krypčių galima laikytis arba į jas atsižvelgti.

Projekto 16 straipsnio 1 dalies 2 punkto, nustatančio savivaldybėms prievolę numatyti asignavimus architektūros plėtros įgyvendinimui, reikia atsisakyti. Architektūros plėtra nėra numatyta kaip savivaldybės funkcija, finansuojamas gali būti tik savivaldybei priskirtų kitų funkcijų, apimančių architektūros plėtrą, vykdymas, ir tik nepažeidžiant konstitucinės savivaldybių teisės biudžeto formavimo srityje veikti laisvai ir savarankiškai. Projekto nuostata, įpareigojanti savivaldybę finansuoti jai nepriskirtą funkciją, ir nenumatant tokio finansavimo šaltinių (t.y. neskiriant finansavimo iš valstybės biudžeto priskirtos funkcijos vykdymui), šį savivaldybių savarankiškumą pažeistų ir turėtų būti traktuojama kaip prieštaraujanti Konstitucijos 120 straipsnio 2 daliai.

Projekto 16 straipsnio 3 dalyje teisės aktų, kuriais vadovaujasi savivaldybės, išvardinimas yra perteklinis.

Projekto 17 straipsnyje Lietuvos architektų rūmų statuso bei veiklos pagrindų nurodymas yra perteklinis.

Projekto 18 straipsnio 2 dalyje žodis „sujungiant“ išbrauktinas kaip perteklinis.

Projekto 18 straipsnio 3 dalyje siūloma reglamentuoti regioninių architektų tarybų sudarymą. Iš projekto nuostatų lieka neaišku, kuriam laikotarpiui būtų sudaromos regioninės architektūros tarybos. Be to, nėra aišku, ar subjektai, kurie rinktų ar skirtų asmenis į minėtas tarybas, turėtų teisę juos atšaukti. Projektą reikėtų papildyti nuostatomis, pašalinančiomis šiuos neaiškumus.

Projekto 18 straipsnio 3 dalies 2 ir 3 punkte neaišku, kokie ekspertai turimi omenyje, ir kokiu pagrindu nurodytos institucijos sudaro jų sąrašus.

Projekto 18 straipsnio 3 dalies 5 punkto nuostata „vadovaujantis Lietuvos architektų sąjungos įstatais“ yra perteklinė.

Manytina, kad projekto 18 straipsnio 3 dalies 6 punkte vartojama sąvoka „kitos architektūros srityje veikiančios Lietuvos Respublikos asociacijos“ yra pernelyg plati ir neapibrėžta. Be to, atsižvelgiant į tai, kad šiame straipsnyje yra kalbama apie regionines architektūros tarybas, sudaromas teritoriniu principu apskrityse, svarstytina, ar būtina į kiekvieną tarybą skirti narius iš visų Lietuvos Respublikoje architektūros srityje veikiančių asociacijų.

Projekto 18 straipsnio 3 dalies 5 punkto nuostata „vadovaujantis Lietuvos architektų sąjungos įstatais“ yra perteklinė.

Projekto 18 straipsnio 3 dalies 7 punkto nuostata „pagal savo kompetenciją“ yra neturinti turinio ir perteklinė.

Projekto 18 straipsnio 4 dalies nuostata „Tarybos sudėtis nustatoma kiekvienos Tarybos nuostatuose“ yra nelogiška ir turėtų būti išbraukta arba tikslinama. Veiklos nuostatai yra dokumentas, nustatantis institucijos statusą, sudarymo ir veiklos pagrindus, o ne konkrečią sudėtį.

Projekto 18 straipsnio 5 dalies 1, 2 ir 4 punktuose nėra aišku, kam teikiamos rekomendacijos.

Projekto 18 straipsnio 5 dalies 1 punkto nuostata, kad Tarybos teikia rekomendacijas „kitais įstatymų, reglamentuojančių architekto profesinę veiklą, numatytais atvejais“ yra nesuprantama, nes nei viename iš šių įstatymų Tarybos neminimos, juo labiau nenustatomi jokie jų rekomendacijų teikimo atvejai.

Projekto 18 straipsnio 5 dalies 4 punkto konstrukcija „teikia rekomendacijas dėl <...> teritorijų planavimo dokumentų <...> atitikties architektūros kokybės reikalavimams teritorijų planavimo dokumentuose“ stokoja logikos ir prasmės, todėl tikslintina.

Projekto 18 straipsnio 8 dalyje vietoj žodžio „jos“ įrašytinas žodis „jų“.

Projekto 21 straipsnio 5 dalyje turėtų būti ne vardinamos ministerijos, o nurodyta Vyriausybė ar jos įgaliotos institucijos.

Atsižvelgiant į teisės technikos taisykles, įstatyme duodant nuorodą į kitą įstatymą pirmą kartą nurodomas to kito įstatymo pilnas pavadinimas, o vėliau tekste minint tą patį įstatymą – įstatymo pavadinimas be žodžių „Lietuvos Respublikos“.

Privatinės teisės skyriaus vedėja,

pavaduojanti departamento direktorių Daina Petrauskaitė

J. Jarmakovič, tel. (8 5) 239 60 55, el.p. jelena.jarmakovic@lrs.lt

S. Švedas, tel. (8 5) 239 61 65, el. p. saulius.svedas@lrs.lt

P. Žukauskas, tel. (8 5) 239 68 32, el. p. pranas.zukauskas@lrs.lt