Argumentai:
Pasiūlymo tikslas –
užtikrinti teisinį apibrėžtumą nustatant pakuočių atliekų tvarkymo uždavinius
atskirai pagal komunalinius ir ne-komunalinius srautus bei įtvirtinant
organizacijų veiklos užtikrinimo garantijas.
Šiuo metu nėra aiškiai
apibrėžta, kokių kiekių pakuočių atliekų rūšiuojamąjį surinkimą, vežimą,
pradinį apdorojimą ir naudojimą turi organizuoti ir finansuoti gamintojai ir
importuotojai (ar jų organizacijos). Siekdami sumažinti savo finansinius
įsipareigojimus ir, atitinkamai, perkelti juos savivaldybėms / atliekų
tvarkytojams, gamintojai ir importuotojai (jų organizacijos) paprastai
laikosi pozicijos, kad jie privalo užtikrinti tik tokio kiekio pakuočių
atliekų sutvarkymą, kiek yra nustatyta Lietuvos Respublikos Vyriausybės ar
jos įgaliotos institucijos patvirtintose užduotyse. Tačiau šiose užduotyse
šiuo metu nėra išskiriamos pakuočių atliekų tvarkymo užduotys pagal srautus,
t. y. pagal komunalinių atliekų srautą ir ne-komunalinių atliekų srautą.
Todėl gamintojai ir importuotojai (organizacijos) jiems nustatytas minimalias
užduotis įvykdo, pvz., iš ne-komunalinių atliekų srauto – ir tada atsisako
arba vengia organizuoti ir apmokėti pakuočių atliekų, susidariusių
komunalinių atliekų sraute, tvarkymo išlaidas. Tokiu atveju pakuočių atliekų,
susidariusių komunalinių atliekų sraute, tvarkymą realiai apmoka ne
gamintojai ir importuotojai (jų organizacijos), kaip to reikalauja Direktyva
2018/851 ir PPATĮ, bet savivaldybės ir/ar atliekų tvarkytojai, t. y. galiausiai
– savivaldybės teritorijos gyventojai ir kiti atliekų turėtojai.
Taip pat organizacijoms
atsisakius priimti atliekų tvarkytojų surinktus pakuočių ir pakuočių atliekų
kiekius (kurie viršija numatytas Lietuvos Respublikos Vyriausybės užduotis)
savivaldybėms (arba savivaldybių įsteigtiems juridiniais asmenimis, kuriems
pavesta administruoti komunalinių atliekų tvarkymo sistemą) nėra kompensuojamos visos
su pakuočių ir pakuočių atliekų surinkimu, vežimu ir sutvarkymu susijusios
išlaidos. Taigi, tokiu atveju, kai minėtos išlaidos nėra atlyginamos,
savivaldybės (arba savivaldybių įsteigti juridiniai asmenys, kuriems pavesta
administruoti komunalinių atliekų tvarkymo sistemą) išlaidas turėtų padengti
organizacijų įsipareigojimų įvykdymo užtikrinimas.
Siūlome nustatyti, kad
pakuočių atliekų tvarkymo uždaviniai būtų nustatomi atskirai pagal
komunalinius ir ne-komunalinius srautus ir įpareigoti organizacijas pateikti
savo prievolių apmokėti tokį tvarkymą užtikrinimą.
Pasiūlymas
1.
Pakeisti
įstatymo projekto 4 straipsnį ir jį išdėstyti taip:
„1. Pakeisti 7 straipsnio 1
dalį ir ją išdėstyti taip:
1. Gamintojų ir importuotojų
pareigos:
1) registruotis Vyriausybės ar jos įgaliotos institucijos
nustatyta tvarka;
2) organizuoti rūšiuojamąjį surinkimą, vežimą, paruošimą naudoti,
įskaitant pradinį apdorojimą, naudojimą visų pakuočių atliekų, kurios
susidarė naudojant gamintojų ir importuotojų tiektus Lietuvos Respublikos
vidaus rinkai supakuotus gaminius, nepaisant to, ar jos susidarė
komunalinių atliekų sraute ar ne-komunalinių atliekų sraute ir užtikrinant
minimalių pakuočių atliekų tvarkymo užduočių pagal šiuos atskirus srautus
įvykdymą, ir (ar) dalyvauti organizuojant tokių pakuočių atliekų surinkimą tvarkymą
savivaldybių organizuojamose komunalinių atliekų tvarkymo sistemose bei
tolesnį tokiose sistemose surinktų pakuočių atliekų tvarkymą ir, jeigu tiekia Lietuvos
Respublikos vidaus rinkai gaminius, už kurių vienkartines pakuotes pagal šio
įstatymo 11 straipsnio 2 dalį nustatytas užstatas, dalyvauti užstato už
vienkartines pakuotes sistemoje, ir (ar) jeigu tiekia Lietuvos Respublikos
vidaus rinkai gaminius, už kurių daugkartines pakuotes pagal šio įstatymo
11 straipsnio 1 dalį nustatytas užstatas, dalyvauti užstato už
daugkartines pakuotes sistemoje;. Minimalias pakuočių atliekų
tvarkymo užduotis atskirai komunaliniame atliekų sraute susidarančioms
pakuočių atliekoms ir ne-komunaliniame atliekų sraute susidarančioms pakuočių
atliekoms nustato Vyriausybė ar jos įgaliota institucija;
3) aplinkos ministro
nustatyta tvarka šviesti ir informuoti visuomenę pakuočių atliekų prevencijos
ir tvarkymo klausimais: apie netinkamo pakuočių atliekų tvarkymo žalą
aplinkai ir žmonių sveikatai, pakuočių pakartotinio naudojimo, paruošimo
pakartotinai naudoti ir kitas atliekų tvarkymo galimybes, šiukšlinimo
prevenciją ir pan.;
4) apmokėti šios dalies 2
punkte nurodyto pakuočių atliekų surinkimo, vežimo, paruošimo naudoti,
įskaitant pradinį apdorojimą, ir naudojimo išlaidas ir (ar)
dalyvavimo užstato už vienkartines pakuotes sistemoje išlaidas, susijusias su
užstato sistemoje surenkamų vienkartinių pakuočių atliekų sutvarkymu ir
užstato už vienkartines pakuotes sistemos administravimu, ir (ar)
dalyvavimo užstato už daugkartines pakuotes sistemoje išlaidas, susijusias
daugkartinių pakuočių surinkimu užstato sistemoje, taip pat šios
dalies 3 punkte nurodyto visuomenės švietimo ir informavimo
organizavimo ir vykdymo išlaidas;
5) tvarkyti pakuočių apskaitą
ir teikti apskaitos ataskaitas Vyriausybės
ar jos įgaliotos institucijos nustatyta tvarka, atskirai apskaitant
komunalinį ir ne-komunalinį atliekų srautą.“
2. Papildyti įstatymo
projekto 4 straipsnį nauja 2 dalimi:
„2. Papildyti 7 straipsnio 1
dalį nauju 6 punktu ir jį išdėstyti taip:
6) Šio straipsnio 1
dalies 1-5 nustatytų prievolių įvykdymui gamintojų ir importuotojų įsteigta
organizacija turi pateikti užtikrinimą.“
3. Papildyti įstatymo
projekto 4 straipsnį nauja 3 dalimi:
„3. Papildyti 7 straipsnį 11
dalimi ir ją išdėstyti taip:
11. Šio
straipsnio 1 dalies 6 punkte nurodytą užtikrinimą gamintojų ir importuotojų
įsteigta organizacija privalo pateikti Aplinkos ministerijos įgaliotai
institucijai vadovaujantis Aplinkos ministro nustatyta gamintojų ir
importuotojų prievolių įvykdymo užtikrinimo tvarka ir šioje tvarkoje
nustatytais užtikrinimo dydžiais numatomų naudoti ar šalinti komunalinių
atliekų sraute susidarančių pakuočių atliekų ir ne-komunalinių atliekų sraute
susidarančių pakuočių atliekų vienai tonai, bei užtikrinimo sumos
apskaičiavimo tvarka. Užtikrinimas turi būti taikomas nuo gamintojo ar
importuotojo veiklos pradžios iki veiklos nutraukimo ir šio straipsnio 1
dalies 1-5 punktuose nustatytų prievolių visiško įvykdymo. Pažeidus šiuos
reikalavimus, juridinis asmuo, juridinių asmenų vadovai ar kiti atsakingi
asmenys atsako pagal Lietuvos Respublikos aplinkos apsaugos įstatymo ir
Lietuvos Respublikos administracinių nusižengimų kodekso nuostatas.“
4. Papildyti įstatymo
projekto 4 straipsnį nauja 4 dalimi:
„4. Papildyti 7 straipsnį 12
dalimi ir ją išdėstyti taip:
12.
Gamintojų ir importuotojų įsteigtai organizacijai neįvykdžius bent vienos šio
straipsnio 1 dalies 1-5 punktuose ir (ar) šio Įstatymo 10 straipsnio 4 dalies
2 ir (ar) 3 punktuose nustatytos prievolės užtikrinimo galiojimo laikotarpiu,
Aplinkos ministerijos įgaliota institucija, veikianti kaip naudos gavėja,
turi teisę pagal užtikrinimą gauti užtikrinimo sumą, kuri padengtų neįvykdytų
prievolių įvykdymo išlaidas, būtinas apmokant šio straipsnio 1 dalies 2 ir
(ar) 3 punkte nurodyto pakuočių atliekų surinkimo, vežimo, naudojimo,
įskaitant paruošimą naudoti ir pradinį apdorojimą išlaidas ir (ar) dalyvavimo
užstato už vienkartines pakuotes sistemoje išlaidas, susijusias su užstato
sistemoje surenkamų vienkartinių pakuočių atliekų sutvarkymu ir užstato už
vienkartines pakuotes sistemos administravimu, taip pat šio straipsnio 1
dalies 3 punkte nurodyto visuomenės informavimo organizavimo ir vykdymo
išlaidas.“
5. Papildyti įstatymo
projekto 4 straipsnį nauja 5 dalimi:
„5. Papildyti 7 straipsnį 13
dalimi ir ją išdėstyti taip:
13. Maksimalioji
hipoteka turi užtikrinti prievolių nustatytų šio straipsnio 1 dalies 1-5
punktuose, įvykdymą. Aplinkos ministerijos įgaliotos institucijos nuostoliai
atsiradę dėl prievolių pagal šio straipsnio 1 dalies 1-5 punktuose nevykdymo turi
būti atlyginami iš maksimaliosios hipotekos.“
|