LIETUVOS RESPUBLIKOS SEIMO

Biudžeto ir finansų komitetas

PAGRINDINIO KOMITETO PAPILDOMA IŠVADA (1)

DĖL LIETUVOS RESPUBLIKOS SU NEKILNOJAMUOJU TURTU SUSIJUSIO KREDITO ĮSTATYMO NR. XII-2769 12 IR 16 STRAIPSNIŲ PAKEITIMO ĮSTATYMO PROJEKTO NR. XIIIP-1712(2)

2018-12-12 Nr. 109-P-52

Vilnius

1. Komiteto posėdyje dalyvavo: Biudžeto ir finansų komiteto nariai: Stasys Jakeliūnas, Vytautas Kamblevičius, Kęstutis Glaveckas, Andrius Palionis, Viktoras Rinkevičius, Rasa Budbergytė, Vida Ačienė, Valius Ąžuolas, Rita Tamašunienė, Juozas Varžgalys. Biudžeto ir finansų komiteto biuras: biuro vedėja Alina Brazdilienė, patarėjai: Janina Alasevičienė, Dalia Mudėnienė, Jolanta Dzikaitė, Jolanta Žaltkauskienė, padėjėjos Danguolė Zabulėnienė ir Jolanta Matiliauskienė.

2. Seimo kanceliarijos Teisės departamento išvados ir kitų ekspertų pasiūlymai:

Eil. Nr.	Pasiūlymo teikėjas, data	Siūloma keisti	Pastabos	Pasiūlymo turinys	Komiteto nuomonė	Argumentai, pagrindžiantys nuomonę

str.	str. d.	p.

1.	Seimo kanceliarijos Teisės departamentas, 2018-12-06	1,2	Įvertinę projekto atitiktį Konstitucijai, įstatymams, teisėkūros principams ir teisės technikos taisyklėms, teikiame šias pastabas: 1. Projekto 1 ir 2 straipsniais siūloma keisti įstatymo 12 ir 16 straipsniuose vartojamą formuluotę „pavėluotas kredito įmokų mokėjimas“ ir vietoje jos naudoti žodžių junginį „ finansinių įsipareigojimų pagal kredito sutartį nevykdymas“. Atkreiptinas dėmesys, jog siūloma formuluotė yra platesnė, šalia pavėluoto kredito įmokų mokėjimo apimanti ir kitus skolininko finansinius įsipareigojimus, kaip, pavyzdžiui, įsipareigojimą mokėti įkeičiamo turto draudimo įmokas ir kt. Todėl tuo atveju, kai skolininkų teisinė padėtis yra lengvinama, pavyzdžiui, įstatymo 12 straipsnio 10 dalies keitimo atveju, toks pakeitimas vertintinas kaip atitinkantis skolininkų interesus ir įstatymo projekto tikslus, deklaruojamus įstatymo projekto aiškinamajame rašte. Tačiau, pavyzdžiui, įstatymo 16 straipsnio keitimo atveju, skolininkų padėtis būtų pabloginama, nes netesybas ir kitas finansines sankcijas skolininkams būtų galima taikyti plačiau, nei tai galima daryti pagal galiojantį reguliavimą, todėl manytina, jog atvejų, kai būtų galima skaičiuoti netesybas ir taikyti kitas finansines sankcijas, išplėtimas prieštarauja projekto aiškinamajame rašte išdėstytam tikslui ir gali bloginti skolininkų finansinę padėtį.	Nepritarti	Šiuo metu pagal Įstatymą netesybos yra ribojamos tik už pavėluotą įmokų mokėjimą. Praktikoje pasitaiko atvejų, kai už kitų nei kredito įmokos finansinių įsipareigojimų pagal kredito sutartį (pavyzdžiui, draudimo įmokų vėlavimą ar nemokėjimą) nevykdymą ar netinkamą vykdymą, kredito davėjai kredito sutartyse nustato papildomas finansines sankcijas (baudas) kredito gavėjams. Siekiant teisinio aiškumo ir kartu apriboti finansinių sankcijų kredito gavėjams taikymą už kitų nei kredito įmokos finansinių įsipareigojimų netinkamą vykdymą, formuluotę „pavėluotas kredito įmokų mokėjimas“ siūlytina keisti žodžių junginiu „finansinių įsipareigojimų pagal kredito sutartį nevykdymas“. Tokiu būdu būtų suvienodintas ir ribojamas netesybų dydis už bet kokių finansinių įsipareigojimų pagal kredito sutartį nevykdymą ar netinkamą vykdymą. Siūlomas reguliavimas atitinka vartotojų interesus, nes netinkamo finansinių įsipareigojimų vykdymo atveju vartotojams nebus taikomos nepagrįsto dydžio finansinės sankcijos, priešingai, jų dydis bus ribojamas.
2.	Seimo kanceliarijos Teisės departamentas, 2018-12-06	2	4	2. Atkreiptinas dėmesys, kad iš projekto 2 straipsniu keičiamo įstatymo 16 straipsnio 7 dalyje siūlomo teisinio reguliavimo nėra aišku, kodėl kredito sutarties nutraukimo atveju arba kredito davėjui pareikalavus grąžinti visą kreditą nepasibaigus kredito sutarties galiojimo laikotarpiui, netesybų procentinis dydis mažinamas nuo 0,05 procento (keičiamo įstatymo 16 straipsnio 6 dalis) iki 0,015 procento už kiekvieną pradelstą dieną. Atsižvelgiant į tai, kad netesybos atlieka kompensacinę kreditoriaus finansinių nuostolių funkciją, ne tik nėra aiškūs skirtingo jų dydžio nustatymo pagrindai galiojant kredito sutarčiai ir po jos nutraukimo bei pareikalavus grąžinti kreditą nepasibaigus kredito sutarties galiojimo laikotarpiui, bet ir kyla abejonių, ar netesybų procentinio dydžio sumažinimas užtikrins tinkamą kreditoriaus finansinių nuostolių kompensavimą, t. y. ar nebus paneigta pati netesybų paskirtis.	Nepritarti	Nutraukus kredito sutartį arba kredito davėjui pareikalavus grąžinti visą kreditą nepasibaigus kredito sutarties galiojimo laikotarpiui, kredito gavėjui skaičiuojamos netesybos iki pilno prievolės įvykdymo. Šios netesybos skaičiuojamos nuo visos kredito likučio sumos, kuri yra nepalyginamai didesnė negu eilinė kredito įmoka. Todėl, siekiant sumažinti kredito gavėjo finansinę naštą, siūlytina nustatyti žemesnę netesybų procentinę dalį (0,015 proc.), mokamą po kredito sutarties nutraukimo, negu eilinės įmokos nemokėjimo atveju (0,05 proc.). Toks netesybų dydis užtikrina minimalių kreditoriaus finansinių nuostolių kompensavimą, o papildomų patirtų finansinių nuostolių, kiek jų nepadengia netesybos, atlyginimo kreditorius turi teisę reikalauti Lietuvos Respublikos Civiliniame kodekse nustatyta tvarka.
3.	Seimo kanceliarijos Teisės departamentas, 2018-12-06	3	2	3. Projekto 3 straipsnio 2 dalyje siūloma nustatyti, kad projekto 2 straipsniu keičiamo įstatymo 16 straipsnio 6 ir 7 dalys galiotų ir iki 2019 m. gegužės 1 d. sudarytoms kredito sutartims, t. y. siūlomu teisiniu reguliavimu yra įtvirtinimas įstatymo atgalinis veikimas. Atkreiptinas dėmesys, kad Konstitucinis Teismas 1998 m. kovo 25 d. nutarime pažymėjo, kad „<...> atgalinio veikimo galią turinčio teisės akto priėmimas būtų galimas, jei tai nurodyta pačiame įstatyme ir jei toks teisės aktas teisės subjektams nepablogintų teisinės padėties. Tačiau visais atvejais reikės atsižvelgti į tai, kad privatinėje teisėje pagerinus vienos teisinių santykių šalies padėtį kitos šalies padėtis paprastai gali pablogėti.“ Taigi atsižvelgiant, jog įstatymu garantuota kreditorių padėtis teikiamu įstatymo projektu būtų pabloginta (projekto 2 straipsniu keičiamo įstatymo 16 straipsnio 7 dalyje nustatant mažesnį netesybų procentą), teigtina, kad reguliavimo pobūdis pažeistų teisinio reguliavimo srityje galiojančią taisyklę lex retro non agit, t. y. kad teisės aktas neturi atgalinio veikimo galios. Atsižvelgiant į išdėstytas aplinkybes manytina, kad projekto nuostatos turėtų būti taikomos tik po įstatymo įsigaliojimo sudarytoms kreditavimo sutartims.	Pritarti iš dalies	Argumentai: Atsižvelgiant į Teisės departamento pastabą ir siekiant didesnio teisinio aiškumo projekto 3 straipsnio 2 dalyje nustatoma Lietuvos Respublikos su nekilnojamuoju turtu susijusio kredito įstatymo 16 straipsnio 6 ir 7 dalyse išdėstytų nuostatų taikymo taisyklė iki įstatymo įsigaliojimo sudarytoms kredito sutartims, kuri yra įprasta ir naudojama daugelyje įstatymų. Tad tokia įstatymo taikymo taisyklė negali būti laikoma įstatymo galiojimu atgal, nes ji būtų taikoma tik toms teisėms ir pareigoms pagal iki įstatymo įsigaliojimo sudarytas kredito sutartis, kurios atsiranda arba pradedamos įgyvendinti įsigaliojus pakeitimo įstatymui (pvz. tokia taisyklė nustatyta Civilinio kodekso įsigaliojimo įstatymo 41 str.). Taip pat siekiant projektu keičiamo įstatymo 16 straipsnio 6 ir 7 dalių suderinamumo su galiojančio įstatymo 58 straipsnio 5 dalimi, atitinkamai patikslinama ir galiojančio įstatymo 58 straipsnio 5 dalis. Pasiūlymas: 1. Pakeisti projekto 3 straipsnio 2 dalį ir ją išdėstyti taip: „2. Šis įstatymas taikomas nuo 2019 m. gegužės 1 d. sudarytoms kredito sutartims, išskyrus šio įstatymo 2 straipsnio 3 ir 4 dalyse išdėstytas Lietuvos Respublikos su nekilnojamuoju turtu susijusio kredito įstatymo 16 straipsnio 6 ir 7 dalis, kurios taikomos ir iki 2019 m. balandžio 30 d. sudarytoms kredito sutartims. Šio įstatymo 2 straipsnio 3 ir 4 dalyse išdėstytos Lietuvos Respublikos su nekilnojamuoju turtu susijusio kredito įstatymo 16 straipsnio 6 ir 7 dalių nuostatos taikomos toms teisėms ir pareigoms pagal kredito sutartis, sudarytas iki 2019 m. balandžio 30 d., kurios atsiranda arba yra įgyvendinamos nuo 2019 m. gegužės 1 d.“ 2. Papildyti projektą nauju 3 straipsniu ir jį išdėstyti taip: „3 straipsnis. 58 straipsnio pakeitimas Pakeisti 58 straipsnio 5 dalį ir ją išdėstyti taip: „5. Šio įstatymo 14 straipsnis, 16 straipsnio 6 ir 7 dalys dalis, 17, 20, 21, 22 ir 23 straipsniai taikomi kredito sutartims, sudarytoms iki šio įstatymo įsigaliojimo dienos. Taip pat, jeigu keičiamos esminės iki šio įstatymo įsigaliojimo dienos sudarytos kredito sutarties sąlygos, pakeistai kredito sutarčiai taikomos šio įstatymo nuostatos.“ 3. Projekto 3 straipsnį laikyti 4 straipsniu. 4. Pakeisti projekto pavadinimą ir jį išdėstyti taip: „LIETUVOS RESPUBLIKOS SU NEKILNOJAMUOJU TURTU SUSIJUSIO KREDITO ĮSTATYMO NR. XII-2769 12, IR 16 IR 58 STRAIPSNIŲ PAKEITIMO ĮSTATYMAS“

3. Subjektų, turinčių įstatymų leidybos iniciatyvos teisę, pasiūlymai:

Eil. Nr.	Pasiūlymo teikėjas, data	Siūloma keisti	Pastabos	Pasiūlymo turinys	Komiteto nuomonė	Argumentai, pagrindžiantys nuomonę

str.	str. d.	p.

Seimo narė Vida Ačienė, 2018-11-28	2	3	Argumentai: Įvertinant tai, kad dėl vienokių ar kitokių priežasčių su finansiniais sunkumais susidūrę asmenys patampa socialiai pažeidžiami, todėl tikslinga yra mažinti netesybų procentą tam, kad kuo mažiau didėtų finansinė našta. Tuo pačiu tikslinga ilginti laikotarpį, nes 180 dienų laikotarpis yra per trumpas jog būtų galima atstatyti savo mokumą arba pilnai išsimokėti turimus finansinius įsipareigojimus, tad šio laikotarpio pailginimas iki 365 dienų palengvintų sąlygas, tai yra mažesnėmis papildomomis finansinėmis sąnaudomis būtų galima atsistatyti savo mokumą. Be to toks termino apribojimas gali būti kaip skatinimas nutraukti kredito sutartį ko pasėkoje kyla rizika skolininkui prarasti paskutinį būstą. Pasiūlymas: Siūlau pakeisti įstatymo projekto 16 straipsnio 6 dalį ir išdėstyti taip: „6. Finansinių įsipareigojimų pagal kredito sutartį nevykdymo atvejais kredito gavėjui gali būti taikomos netesybos, nedidesnės kaip 0,03 procento 0,05 procento pradelstos sumokėti sumos už kiekvieną pradelstą dieną, išskyrus šio straipsnio 7 dalyje nustatytus atvejus. Visais finansinių įsipareigojimų pagal kredito sutartį nevykdymo atvejais netesybos negali būti skaičiuojamos už ilgesnį kaip 365 dienų 180 dienų laikotarpį. Jokios kitos netesybos ir mokėjimai už finansinių įsipareigojimų pagal kredito sutartį nevykdymą kredito gavėjui negali būti taikomi.“	Nepritarti	Visų pirma, palūkanų skaičiavimas už neilgesnį terminą kaip 365 dienos yra nesuderinamas su Civilinio kodekso nuostatomis. Toks reguliavimas grąžintų iki šiol galiojusią tvarką, kai vartotojas privalės kreiptis į teismą tam, kad netesybų skaičiavimas būtų sumažintas iki 180 dienų. Antra, netesybų dydžio mažinimas ir kredito gavėjo mokumo atstatymas nėra tarpusavyje susiję. Projektu siūloma netesybų suma, sumokėta per 180 dienų, yra mažesnė negu pasiūlyme siūloma sumažinta, bet ilgiau mokama netesybų suma. Taigi, kredito gavėjo finansinė našta tik padidėtų, o tai mažintų ne tik socialinį jautrumą, bet ir fiskalinę drausmę, nes netesybų dydžio sumažinimas prailginant jų skaičiavimo laikotarpį skatins vartotojus nemokėti paskolos.

4. Balsavimo rezultatai: už -5; prieš 0; susilaikė – 5 (pirmininko balsas lemiamas). Balsavimui buvo pateikta formuluotė pritarti Seimo narės V.Ačienės pasiūlymui.

Komiteto pirmininkas	Stasys Jakeliūnas

Komiteto biuro patarėja Jolanta Žaltkauskienė