PRIE LIETUVOS RESPUBLIKOS TEISINGUMO MINISTERIJOS
Biudžetinė įstaiga, Vilniaus g. 23-7A, LT-01402 Vilnius, tel. 8 706 63 687, faks. 8 706 63 679, el. p. [email protected]. Duomenys kaupiami ir saugomi Juridinių asmenų registre, kodas 188600362 |
|
2018-11- |
Nr. |
Į |
2018-11-22 |
Nr. S-2018-8902-XIIIP-2893(2) |
Lietuvos Respublikos Seimui
dėl Lietuvos Respublikos Sveikatos priežiūros įstaigų įstatymo Nr. I-1367 pakeitimo įstatymo projekto Nr. XIIIP2893(2) derinimo
Išnagrinėję Lietuvos Respublikos Seimo pateiktą derinti perregistruotą Lietuvos Respublikos sveikatos priežiūros įstaigų įstatymo Nr. I-1367 pakeitimo įstatymo projektą Nr. XIIIP2893(2) (toliau – Projektas), pakartotinai teikiame pastabas ir pasiūlymus, kurie buvo teikti Lietuvos Respublikos Sveikatos priežiūros įstaigų įstatymo Nr. I-1367 pakeitimo įstatymo projektui Nr. XIIIP2893.
1. Projektu keičiamo Sveikatos priežiūros įstaigų įstatymo 11 straipsnio 3 dalyje nustatoma, kad jeigu suformavus stacionarinių aktyviojo gydymo asmens sveikatos priežiūros įstaigų tinklą neužtikrinamas geografinis stacionarių aktyviojo gydymo asmens sveikatos priežiūros paslaugų prieinamumas, papildomai įtraukiamas reikiamas skaičius sveikatos priežiūros įstaigų. Siūloma nuostata suponuoja, kad į stacionariojo aktyviojo sveikatos priežiūros įstaigų tinklą būtų įtrauktas tik ribotas skaičių įstaigų, t. y. tik tiek, kad būtų užtikrintas geografinis sveikatos priežiūros paslaugų prieinamumas. Pažymėtina, kad įstaigų, norinčių būti įtrauktomis į stacionarinių aktyviojo gydymo asmens sveikatos priežiūros įstaigų tinklą ir atitinkančių šiame įstatyme nustatytus kriterijus, galėtų būti daugiau, nei reikia. Tai reiškia, kad turės būti vykdoma įstaigų atranka. Atitinkamai atkreiptinas dėmesys, kad iš nurodytos nuostatos nėra aišku, kokiu būdu būtų atrenkamos įstaigos į sveikatos priežiūros įstaigų tinklą, ir kas nustatytų tokių įstaigų atrankos tvarką. Siūlytina nuostatą tikslinti įstatyme nustatant įstaigų atrankos kriterijus.
2. Tam, kad stacionarinių aktyviojo gydymo asmens sveikatos priežiūros įstaigų tinklui priklausančios įstaigos galėtų teikti pacientams nemokamas (Privalomojo sveikatos draudimo fondo biudžeto lėšomis kompensuojamas) sveikatos priežiūros paslaugas ir tokiu būdu padėti įgyvendinti valstybei nustatytą konstitucinę pareigą užtikrinti sveikatos paslaugų finansinį prieinamumą[1], šios įstaigos turi pasiraišyti sutartis dėl apdraustųjų asmens sveikatos priežiūros išlaidų apmokėjimo su teritorinėmis ligonių kasomis pagal Sveikatos draudimo įstatymo 26 straipsnį. Atkreiptinas dėmesys, kad Lietuvos Respublikos sveikatos draudimo įstatymo Nr. I1343 26 straipsnio pakeitimo įstatymo projektu Nr. XIIIP-2899 (toliau – Sveikatos draudimo įstatymo projektas) keičiamo Sveikatos draudimo įstatymo 26 straipsnyje, be Projektu keičiamo Sveikatos priežiūros įstaigų įstatymo 11 straipsnio 2 ir 3 dalyse nustatytų kriterijų, sveikatos priežiūros įstaigoms nustatomi papildomi reikalavimai sutarčių dėl apdraustųjų asmens sveikatos priežiūros išlaidų apmokėjimo sudarymui. Todėl, siekiant siūlomo reguliavimo teisinio aiškumo ir nuoseklumo (t. y. kad būtų aišku, jog stacionarinių aktyviojo gydymo asmens sveikatos priežiūros įstaigų tinklui priklausančių įstaigų veiklai keliami ne tik Projekte, bet ir Sveikatos draudimo įstatyme nustatyti reikalavimai), siūlytina Projektu keičiamo Sveikatos priežiūros įstaigų įstatymo 11 straipsnyje teikti nuorodą į Sveikatos draudimo įstatymo 26 straipsnį ir jame nustatomus papildomus reikalavimus stacionarinių aktyviojo gydymo asmens sveikatos priežiūros įstaigų tinklui priklausančioms įstaigoms dėl sutarčių dėl apdraustųjų asmens sveikatos priežiūros išlaidų apmokėjimo sudarymo su teritorinėmis ligonių kasomis.
Generalinio direktoriaus pavaduotojas, Karolis Dieninis
atliekantis generalinio direktoriaus funkcijas
Rūta Butvydytė, tel. 706 63 683, el. p. [email protected]
Viktorija Vasiliauskienė, tel. 706 68 084, el. p. [email protected]
[1] Lietuvos Respublikos Konstitucinio Teismo 2013 m. gegužės 16 d. nutarimo IV konstatuojamosios dalies 1.5 punktas: „Vykdydama konstitucinę funkciją rūpintis žmonių sveikata valstybė turi užtikrinti ne tik piliečiams teikiamos nemokamos medicinos pagalbos, bet ir kitų sveikatos priežiūros paslaugų finansavimą, inter alia garantuoti, kad asmens sveikatos priežiūros paslaugos, kurių neapima piliečiams teikiama nemokama medicinos pagalba, būtų visiems, įskaitant socialiai jautriausias asmenų grupes, pagal poreikius vienodai prieinamos, taigi sukurti tokią šių paslaugų finansavimo sistemą, kuri leistų sukaupti jų teikimo išlaidoms apmokėti būtinas lėšas, kitaip – jeigu už šias paslaugas (visą jų kainą) asmenys turėtų sumokėti patys – jos galėtų būti neįperkamos, tad iš tikrųjų neprieinamos <...>“ (išskirta mūsų).