LIETUVOS RESPUBLIKOS SEIMO

EKONOMIKOS KOMITETAS

PAGRINDINIO KOMITETO PAPILDOMa IŠVADa (2)

DĖL LIETUVOS RESPUBLIKOS VIEŠŲJŲ PIRKIMŲ ĮSTATYMO NR. I-1491 PAKEITIMO ĮSTATYMO

PROJEKTO NR. XIIP-3750(4)

2017-03-29 Nr. 108-P-10

Vilnius

1. Komiteto posėdyje dalyvavo: Komiteto pirmininkas Virginijus Sinkevičius, Komiteto pirmininko pavaduotojas Dainius Kreivys, Komiteto nariai: Mindaugas Bastys, Eugenijus Gentvilas, Zbignev Jedinskij, Gabrielius Landsbergis, Tadas Langaitis, Raimundas Martinėlis, Bronislovas Matelis, Virgilijus Poderys, Artūras Skardžius.

Komiteto biuro vedėja Regina Zabarauskienė, patarėjai: Raimonda Danė, Rasa Ona Duburaitė, Laura Jasiukėnienė, Irina Jurkšuvienė, Rima Petkūnienė, Darius Šaltmeris, padėjėjos: Zita Jodkonienė, Giedrė Mickienė.

Kviestiniai asmenys: Lietuvos Respublikos Seimo narė Agnė Bilotaitė, Lietuvos Respublikos Seimo kanceliarijos Teisės departamento Privatinės teisės skyriaus vedėja Daina Petrauskaitė, Viešosios teisės skyriaus vyresn. patarėjas Pranas Žukauskas, Lietuvos Respublikos Prezidento patarėja Gabija Grigaitė Daugirdė, Lietuvos Respublikos Seimo Audito komiteto biuro patarėja Laura Pranaitytė, Lietuvos Respublikos Seimo Valstybės valdymo ir savivaldybių komiteto biuro patarėja Jurgita Marcinkutė, Lietuvos Respublikos ūkio viceministras Ramūnas Burokas, Lietuvos Respublikos ūkio ministerijos Ūkio plėtros departamento direktorius Osvaldas Šmitas, Lietuvos Respublikos ūkio ministerijos Ūkio plėtros departamento Viešųjų pirkimų politikos skyriaus patarėja Aurelija Kriščiūnaitė, vyr. specialistė Jurgita Klusevičiūtė, Lietuvos Respublikos finansų ministerijos Informacinių technologijų departamento direktorė Diana Seredokaitė, Viešųjų pirkimų tarnybos direktorė Diana Vilytė, Viešųjų pirkimų tarnybos Prevencijos ir pirkimo sutarčių priežiūros skyriaus vedėja Sonata Vaitukaitytė, Konkurencijos tarybos Pirmininko pavaduotoja Jūratė Šovienė, Konkurencijos tarybos Viešųjų subjektų priežiūros skyriaus vedėja Justina Paulauskaitė, Lietuvos Respublikos Specialiųjų tyrimų tarnybos Antikorupcinio vertinimo skyriaus vyr. specialistas Valerij Keldanovič, Lietuvos verslo konfederacijos prezidentas Valdas Sutkus, Lietuvos verslo konfederacijos atstovai: Karolis Smaliukas, Linas Sesickas, Asociacijos „INFOBALT“ atstovai: Paulius Vertelka, Grita Stanionienė, Rišardas Bedulskis, Virginijus Jonaitis, UAB „Verslo aptarnavimo centras“ atstovė Vaida Genytė, Lietuvos komunalininkų ir atliekų tvarkytojų asociacijos direktorė Raminta Radavičienė.

2. Seimo kanceliarijos Teisės departamento išvados ir kitų ekspertų pasiūlymai:

Eil. Nr.	Pasiūlymo teikėjas, data	Siūloma keisti	Pastabos	Pasiūlymo turinys	Komiteto nuomonė	Argumentai, pagrindžiantys nuomonę

str.	str. d.	p.

1.	Seimo kanceliarijos Teisės departamentas 2017-03-28	2 2 20	12 17 2	1 3	Projekto 1 straipsnyje nauja redakcija dėstomo įstatymo (toliau – nauja redakcija dėstomas įstatymas) 2 straipsnio 12 dalyje pateikiamo įstatymų pavadinimų santrumpos be žodžių „Lietuvos Respublikos“ yra perteklinės, nes įstatymo pavadinimas be šių žodžių gali būti rašomas įstatymo tekste kartojant įstatymo pavadinimą (Teisės aktų projektų rengimo rekomendacijų, patvirtintų Teisingumo ministro 2013-12-23 įsakymu Nr. 1R-298, 15.1.1 punktas). Analogiška pastaba teiktina ir dėl nauja redakcija dėstomo įstatymo 2 straipsnio 17 dalies 1 punkto, 20 straipsnio 2 dalies 3 punkto.	Pritarti
2.	Seimo kanceliarijos Teisės departamentas 2017-03-28	2	36	Nauja redakcija dėstomo įstatymo 2 straipsnio 36 dalyje vietoj žodžio „įmonių“ įrašytinas žodis „ūkio subjektų“, nes į laikinas asociacijas (susivienijimus) gali jungtis ne tik įmonės, bet ir kiti ūkio subjektai.	Pritarti
3.	Seimo kanceliarijos Teisės departamentas 2017-03-28	8	1	2	Nauja redakcija dėstomo įstatymo 8 straipsnio 1 dalies 2 punkte vietoj skaičiaus „29“ įrašytinas skaičius „26“.	Pritarti
4.	Seimo kanceliarijos Teisės departamentas 2017-03-28	10	1, 5	1	Nauja redakcija dėstomo įstatymo 10 straipsnio nuostatos tobulintinos: Pirma, vertinamo straipsnio 1 dalies 1 punkte siūloma nustatyti, kad „perkančioji organizacija kitą perkančiąją organizaciją kontroliuoja kaip savo pačios tarnybą ar struktūrinį padalinį, darydama lemiamą įtaką jos strateginiams tikslams ir reikšmingiems sprendimams, įskaitant sprendimus dėl <...> teisės valdyti ūkio subjekto (subjektų) skyrius perdavimo.“ Neaiškus, teisės perduoti valdyti ūkio subjekto (subjektų) skyrius turinys, kokie skyriai turimi omenyje. Pastebėtina, kad pagal galiojančius įstatymus subjekto vidiniai struktūriniai padaliniai negali būti perduoti valdyti kitam subjektui. Projektas tobulintinas, pašalinant šį neaiškumą. Antra, vertinamo straipsnio 5 dalyje siūloma nustatyti: „5. Valstybės įmonės, akcinės bendrovės ir uždarosios akcinės bendrovės, kuriose valstybei nuosavybės teise priklausančios akcijos suteikia daugiau kaip 1/2 balsų visuotiniame akcininkų susirinkime, vidaus sandorių sudaryti negali.“ Taigi perkančiosios organizacijos - valstybės valdomos įmonės, skirtingai nei perkančiosios organizacijos – savivaldybės valdomos įmonės, neturės teisės sudaryti vidaus sandorių jokiais atvejais, įskaitant ir nurodytus šio straipsnio 1 ir 2 dalyse. Pastebėtina, kad nėra aišku, kodėl siūlomas toks teisinis reguliavimas, kokie yra objektyvūs kriterijai nustatyti skirtingas viešųjų pirkimų taisykles valstybės ir savivaldybės valdomoms įmonėms. Svarstytina, ar vien tik tai, kad vienus subjektus valdo valstybė, o kitus – savivaldybės yra pakankamas pagrindas nustatyti jiems skirtingas viešųjų pirkimų taisykles. Šiame kontekste atkreiptinas dėmesys į Konstitucinio Teismo jurisprudenciją dėl asmenų lygybės principo. Konstitucinis Teismas ne kartą konstatavo, kad šis principas nepaneigia to, kad įstatyme gali būti nustatytas nevienodas teisinis reguliavimas tam tikrų asmenų kategorijų, esančių skirtingose padėtyse, atžvilgiu. Tačiau šis principas būtų pažeidžiamas, jeigu tam tikra grupė asmenų, palyginti su kitais tos pačios normos adresatais, būtų kitaip traktuojama, nors tarp tų grupių nėra tokio pobūdžio ir apimties skirtumų, kad toks nevienodas traktavimas būtų objektyviai pateisintas (Konstitucinio Teismo 1996 m. lapkričio 20 d., 2000 m. gruodžio 6 d. ir kt. nutarimai).	Nepritarti	Atsižvelgiant į Teisės departamento 4 pastabą, kad „nėra aišku, kodėl siūlomas toks teisinis reguliavimas, kokie yra objektyvūs kriterijai nustatyti skirtingas viešųjų pirkimų taisykles valstybės ir savivaldybės valdomoms įmonėms“, mat „perkančiosios organizacijos - valstybės valdomos įmonės, skirtingai nei perkančiosios organizacijos – savivaldybės valdomos įmonės, neturės teisės sudaryti vidaus sandorių jokiais atvejais, įskaitant ir nurodytus šio straipsnio 1 ir 2 dalyse, 2017-03-29 Komiteto posėdyje buvo pritarta Seimo nario A. Nekrošiaus 2017-03-28 pasiūlymui naikinti vidaus sandorius (balsavimo rezultatai: 7 už; 2 prieš; 2 susilaikė). Pritarus vidaus sandorių panaikinimui, ši Teisės departamento pastaba tapo nebeaktuali.
5.	Seimo kanceliarijos Teisės departamentas 2017-03-28	24	2	2	Nauja redakcija dėstomo įstatymo 24 straipsnio 2 dalies 2 punkte nurodomas įmonės požymis – „Pelnas gali būti paskirstomas ar perskirstomas tik atsižvelgiant į dalyvavimo įmonės valdyme veiksnius“. Šis požymis turėtų būti tikslintinas nustatant pelno paskirstymo subjektus, paaiškinant, kas yra „dalyvavimo įmonės valdyme veiksniai“ bei atsižvelgiant į tai, kad pagal Lietuvos Respublikos įstatymus skirtingų teisinių formų viešųjų juridinių asmenų pelno paskirstymui nustatomi skirtingi apribojimai (pavyzdžiui, viešosios įstaigos pelnas gali būti naudojamas tik viešosios įstaigos įstatuose nustatytiems viešosios įstaigos veiklos tikslams siekti ir negali būti skiriamas dalininkams, viešosios įstaigos organų nariams, darbuotojų premijoms, valstybės ir savivaldybių įmonių pelno paskirstymas griežtai ribojamas, esant įstatyme nustatytoms sąlygoms), o privačių juridinių asmenų, įskaitant ir valstybės ir savivaldybių valdomas įmones, pelno paskirstymas iš esmės nėra ribojamas.	Nepritarti	Manytina, kad esama formuluotė tinkamai perkelia Direktyvos 2014/24/ES 77 str. 2 d. b punktą. Atsižvelgiant, kad tai nauja viešųjų pirkimų reguliavimo nuostata, siūlytina nacionalinėje teisėje jos neinterpretuoti iš anksto, kad būtų išvengta rizikos dėl galimų prieštaravimų su galimais šios nuostatos išaiškinimais ateityje Europos Sąjungos Teisingumo Teismo praktikoje.
6.	Seimo kanceliarijos Teisės departamentas 2017-03-28	34	10	Nauja redakcija dėstomo įstatymo 34 straipsnio 10 dalyje vietoj žodžių „prieš skelbiami“ įrašytini žodžiai „prieš skelbiant“.	Pritarti
7.	Seimo kanceliarijos Teisės departamentas 2017-03-28	46	4	6	Nauja redakcija dėstomo įstatymo 46 straipsnio 4 dalies 6 punkte nustačius tiekėjo pašalinimo pagrindą – netinkamą ankstesnės pirkimo sutarties vykdymą, nustatomas papildomas tiekėjo pašalinimo iš pirkimo procedūros pagrindas – kai perkančioji organizacija „turi įtikinamų duomenų, kad tiekėjas yra įsteigtas, siekiant išvengti šio pašalinimo pagrindo taikymo“. Šis tiekėjo pašalinimo pagrindas diskutuotinas keliais aspektais. Tiekėjo pašalinimo pagrindas – tai, kad tiekėjas įsteigtas siekiant išvengti šio ar bet kurio kito tiekėjo pašalinimo iš pirkimo procedūros pagrindo, nėra numatytas įgyvendinamos Direktyvos 2014/24/ES 57 straipsnyje, nustatančiame tiekėjų pašalinimo iš pirkimo procedūrų pagrindus. Be to, nėra aiškūs „įtikinamų duomenų“ vertinimo kriterijai, tikslas „išvengti šio pašalinimo pagrindo“ būtų objektyviai neįrodomas, o perkančiosios organizacijos argumentai būtų nuginčijami, jei pirkime dalyvautų tiekėjas (kad ir įsteigtas tų pačių steigėjų, kaip ir pašalinimo pagrindą atitinkantis kitas tiekėjas), atitinkantis įstatymo bei perkančiosios organizacijos nustatytus reikalavimus.	Nepritarti	Atsižvelgiant į praktikoje susiformavusią ydingą praktiką, kuomet į nepatikimų tiekėjų sąrašus įtraukti subjektai įsteigia analogišką veiklą vykdančius juridinius asmenis ir toliau dalyvauja viešuosiuose pirkimuose, taip išvengiant atsakomybės už viešųjų pirkimų įstatymo ar ankstesnių viešųjų pirkimų sutarčių pažeidimus, siūlytina papildyti privalomus tiekėjo pašalinimo pagrindus, nustatant, kad perkančioji organizacija iš pirkimo procedūros pašalina tiekėją ir tuo atveju, kai ji turi įtikinamų duomenų, kad tiekėjas yra įsteigtas, siekiant išvengti šio pašalinimo pagrindo taikymo.
8.	Seimo kanceliarijos Teisės departamentas 2017-03-28	46	Nauja redakcija dėstomo įstatymo 46 straipsnyje skirtingai nurodomi metais skaičiuojami terminai: „5 metus“, „3 metai“, „vieni metai“. Siūlytina juos suvienodinti.	Pritarti
9.	Seimo kanceliarijos Teisės departamentas 2017-03-28	46	6	2	Nauja redakcija dėstomo įstatymo 46 straipsnio 6 dalies 2 punkto nuostata, kad tiekėjo, kuris yra bankrutavęs, perkančioji organizacija negali pašalinti iš pirkimo procedūros, jeigu jis pateikė pagrįstų įrodymų, kad sugebės tinkamai įvykdyti pirkimo sutartį, kiek tai susiję su sąlyga yra bankrutavęs, diskutuotina. Projekte siūloma įtvirtinti sąlyga „tiekėjas, kuris yra bankrutavęs“ gali būti suprantama įvairiai: 1) tiekėjas yra nemokus (yra įstatymuose nustatytos sąlygos inicijuoti tiekėjo bankrotą, bet bankroto procedūros nepradėtos) 2) tiekėjas teismo arba kreditorių susirinkimo pripažintas bankrutavusiu ir dėl to likviduojamas, 3) tiekėjo bankroto procedūros yra pasibaigusios ir jis yra likviduotas. Atsižvelgiant į vertinamos teisės normos paskirtį, taip pat į tai, kad įgyvendinamos Direktyvos 2014/24/ES teksto anglų kalba 57 straipsnio 4 dalies b papunkčio nuostata „is bankrupt“ gali būti suprantama ir kaip „yra bankrutavęs“, ir kaip „yra nemokus“, į tai, kad toliau Direktyvos tekste ir įstatymo projekte pateikiama nuoroda į nemokumo ir likvidavimo procedūras, svarstytina galimybė vietoj žodžių „yra bankrutavęs“ įrašyti žodžius „yra nemokus“ arba „yra įstatymuose nustatytos sąlygos inicijuoti bankrotą.“	Pritarti	Komiteto pasiūlymas: „2) yra nemokus bankrutavęs, jam iškelta restruktūrizavimo ar bankroto byla, inicijuotos ar pradėtos likvidavimo procedūros, kai jo turtą valdo teismas ar bankroto administratorius, kai jis su kreditoriais yra sudaręs taikos sutartį (tiekėjo ir kreditorių susitarimą tęsti tiekėjo veiklą, kai tiekėjas prisiima tam tikrus įsipareigojimus, o kreditoriai sutinka savo reikalavimus atidėti, sumažinti ar jų atsisakyti), kai jo veikla sustabdyta ar apribota arba jo padėtis pagal šalies, kurioje jis registruotas, teisės aktus yra tokia pati ar panaši. Tačiau kai yra šiame punkte apibrėžta situacija, perkančioji organizacija negali pašalinti tiekėjo iš pirkimo procedūros, jeigu jis pateikė pagrįstų įrodymų, kad sugebės tinkamai įvykdyti pirkimo sutartį;“
10.	Seimo kanceliarijos Teisės departamentas 2017-03-28	49	4	Nauja redakcija dėstomo įstatymo 49 straipsnio 4 dalyje siūloma nustatyti: „<...> Jeigu ūkio subjektas netenkina jam keliamų kvalifikacijos reikalavimų arba jo padėtis atitinka bent vieną pagal šio įstatymo 46 straipsnį nustatytą pašalinimo pagrindą, perkančioji organizacija turi pareikalauti per jos nustatytą terminą pakeisti jį reikalavimus atitinkančiu ūkio subjektu.“ (past. – pabraukta mūsų). Atsižvelgiant į tai, kad nauja redakcija dėstomo įstatymo 46 straipsnio 6 dalyje nustatyti tiekėjų pašalinimo pagrindai nėra privalomi (perkančioji organizacija gali juos taikyti savo nuožiūra), svarstytina galimybė tikslinti įstatymo projektą. Šiame kontekste atkreiptinas dėmesys į Direktyvos 2014/24/ES 63 straipsnio 1 dalies nuostatas: „Perkančioji organizacija reikalauja, kad ekonominės veiklos vykdytojas pakeistų subjektą, kuris netenkina atitinkamo atrankos kriterijaus arba kurio atžvilgiu yra privalomų pašalinimo pagrindų. Perkančioji organizacija gali reikalauti arba valstybė narė gali reikalauti, kad ji reikalautų, jog ekonominės veiklos vykdytojas pakeistų subjektą, kurio atžvilgiu yra neprivalomų pašalinimo pagrindų.“ (past. – pabraukta mūsų).	Pritarti	Komiteto pasiūlymas: „4. <...> Jeigu ūkio subjektas netenkina jam keliamų kvalifikacijos reikalavimų arba jo padėtis atitinka bent vieną pagal šio įstatymo 46 straipsnį perkančiosios organizacijos nustatytą pašalinimo pagrindą, perkančioji organizacija turi pareikalauti per jos nustatytą terminą pakeisti jį reikalavimus atitinkančiu ūkio subjektu.“
11.	Seimo kanceliarijos Teisės departamentas 2017-03-28	46 52	4	4	11. Nauja redakcija dėstomo įstatymo 46 straipsnio 4 dalies 4 punkto ir 52 straipsnio nuostatos, kiek jos susijusios su tiekėjo pašalinimu iš pirkimo procedūros dėl melagingos informacijos nuslėpimo ir melagingą informaciją patvirtinančių dokumentų nepateikimo, gali būti suprantamos nevienareikšmiškai, todėl tobulintinos. Manytume, kad iš pirkimo procedūros turėtų būti pašalintas tiekėjas, kuris nuslėpė informaciją apie atitiktį įstatyme nustatytiems reikalavimams (t.y. nepateikė informacijos apie jam žinomas kliūtis dalyvauti pirkime), taip pat kuris nepateikė dokumentų, patvirtinančių informaciją apie atitiktį įstatyme nustatytiems reikalavimams (t.y., kad pateikta informacija yra teisinga). Pastebėtina, kad į vertinamus projekto straipsnius perkeliamos Direktyvos 2014/24/ES 57 straipsnio 4 dalies h punkto nuostatos: „kai ekonominės veiklos vykdytojas rimtai iškraipė faktus pateikdamas informaciją, reikalingą patikrinti, ar nėra pagrindų pašalinti, arba patikrinti atitiktį atrankos kriterijams, nuslėpė tokią informaciją arba negali pateikti patvirtinamųjų dokumentų, reikalaujamų pagal 59 straipsnį“. Pritarus šiai pastabai, atitinkamai tikslintinos 95 straipsnio 1 dalies 11 punkto nuostatos.	Pritarti	Komiteto pasiūlymas: „4) tiekėjas pirkimo procedūrų metu nuslėpė informaciją ar pateikė melagingą informaciją apie atitiktį šiame straipsnyje ir šio įstatymo 47 straipsnyje nustatytiems reikalavimams, ir perkančioji organizacija gali tai įrodyti bet kokiomis teisėtomis priemonėmis, arba tiekėjas dėl pateiktos melagingos informacijos negali pateikti patvirtinančių dokumentų, reikalaujamų pagal šio įstatymo 50 straipsnį. Šiuo pagrindu tiekėjas taip pat šalinamas iš pirkimo procedūros, kai ankstesnių procedūrų metu nuslėpė informaciją ar pateikė šiame punkte nurodytą melagingą informaciją arba tiekėjas dėl pateiktos melagingos informacijos negalėjo pateikti patvirtinančių dokumentų, reikalaujamų pagal šio įstatymo 50 straipsnį, dėl ko per pastaruosius 1 metus buvo pašalintas iš pirkimo procedūrų arba per pastaruosius 1 metus buvo priimtas ir įsiteisėjęs teismo sprendimas. Šiuo pagrindu tiekėjas taip pat pašalinamas iš pirkimo procedūros, kai vadovaujantis kitų valstybių teisės aktais ankstesnių procedūrų metu jis nuslėpė informaciją ar pateikė melagingą informaciją arba dėl melagingos informacijos pateikimo negalėjo pateikti patvirtinančių dokumentų, dėl ko per pastaruosius 1 metus buvo pašalintas iš pirkimo procedūrų arba per pastaruosius 1 metus buvo priimtas ir įsiteisėjęs teismo sprendimas ar taikomos kitos panašios sankcijos;“ Komiteto pasiūlymas: 52 straipsnio 1 dalį formuluoti taip: „1. Perkančioji organizacija ne vėliau kaip per 10 dienų Centrinėje viešųjų pirkimų informacinėje sistemoje Viešųjų pirkimų tarnybos nustatyta tvarka skelbia informaciją apie tiekėją, kuris pirkimo procedūrų metu nuslėpė informaciją ar pateikė melagingą informaciją apie atitiktį šio įstatymo 46 ir 47 straipsniuose nustatytiems reikalavimams, arba apie tiekėją, kuris dėl pateiktos melagingos informacijos nepateikė patvirtinančių dokumentų, reikalaujamų pagal šio įstatymo 50 straipsnį, kai: 1) jis buvo pašalintas iš pirkimo procedūros; 2) priimtas teismo sprendimas.“ Komiteto pasiūlymas: 95 straipsnio 1 dalies 11 punktą formuluoti taip: „11) administruoja perkančiųjų organizacijų pagal šio įstatymo 91 straipsnio 1 dalį paskelbtą informaciją apie pirkimo sutarties neįvykdžiusius ar netinkamai ją įvykdžiusius tiekėjus ir pagal šio įstatymo 52 straipsnio 2 dalį paskelbtą informaciją apie tiekėjus, kurie pirkimo procedūrų metu nuslėpė informaciją ar pateikė melagingą informaciją apie atitiktį šio įstatymo 46 ir 47 straipsniuose nustatytiems reikalavimams, arba apie tiekėjus, kurie dėl pateiktos melagingos informacijos nepateikė patvirtinančių dokumentų, reikalaujamų pagal šio įstatymo 50 straipsnį;“
12.	Seimo kanceliarijos Teisės departamentas 2017-03-28	52	Nauja redakcija dėstomo įstatymo 52 straipsnio pavadinimas tikslintinas atsižvelgiant į straipsnio turinį – turėtų būti nurodomas ne „melagingos informacijos nuslėpimas ar pateikimas“, o „informacijos nuslėpimas ar melagingos informacijos pateikimas“.	Pritarti
13.	Seimo kanceliarijos Teisės departamentas 2017-03-28	53	6	Nauja redakcija dėstomo įstatymo 53 straipsnio 6 dalies nuostatos tikslintinos. Neaišku, ar šioje dalyje nurodytos „kompetentingos institucijos“, išduodančios tiekėjų kvalifikaciją patvirtinančias pažymas, yra sertifikavimo įstaigos, nurodytos 53 straipsnio 1 dalyje, ar tai nepriklausomos įstaigos, išduodančios sertifikatus, kaip nurodyta 48 straipsnio 1 dalyje, ar tai kompetentingos institucijos, patvirtinančios tiekėjų atitiktį kvalifikacijos reikalavimams, minimos 50 straipsnyje, ar valstybės įgaliotos institucijos, nurodytos 51 straipsnio 4 dalyje, ar kitos. Projektas tobulintinas, pašalinant nurodytą neaiškumą.	Pritarti	Siūlytina žodžius „kompetentingos institucijos“ keisti į žodžius „sertifikavimo įstaigos“. Kalbant apie kitas valstybes nares, siūlytina palikti ir žodžius „kompetentingas institucijas“, kadangi kitose šalyse analogiškas pažymas gali išduoti ir valstybės institucijos. Atsižvelgiant į išdėstytą, siūlytina 53 straipsnio 6 dalį tikslinti taip: Komiteto pasiūlymas: „6. Perkančioji organizacija nereikalauja, kad tiekėjai, norintys dalyvauti pirkimo procedūrose, turėtų šio straipsnio 1 dalyje nurodytas pažymas. Perkančioji organizacija pripažįsta kompetentingos institucijos sertifikavimo įstaigos išduotą pažymą, taip pat kitų valstybių narių sertifikavimo įstaigų ar kompetentingų institucijų išduotas lygiavertes pažymas ir be pagrindo negali jomis abejoti. Tiekėjas taip pat gali pateikti ir kitus dokumentus, įrodančius, kad jo kvalifikacija atitinka perkančiosios organizacijos nustatytus reikalavimus.“
14.	Seimo kanceliarijos Teisės departamentas 2017-03-28	74	1	Nauja redakcija dėstomo įstatymo 74 straipsnio 1 dalyje vietoj skaičiaus „39“ įrašytinas skaičius „40“.	Pritarti
15.	Seimo kanceliarijos Teisės departamentas 2017-03-28	80	5	2	Nauja redakcija dėstomo įstatymo 80 straipsnio 5 dalies 2 punktas, siekiant visiško Direktyvos 2014/24/ES 35 straipsnio nuostatų įgyvendinimo, turėtų būti patikslintas pateikiant nuorodą ir į įstatymo 46 straipsnį. Be to, svarstytina, ar nereikėtų išbraukti nuorodos į įstatymo 49 straipsnį, kuris nustato rėmimosi kito ūkio subjekto pajėgumais taisykles (Direktyvos 2014/24/ES 35 straipsnyje nepateikiama nuoroda į jos 63 straipsnį).	Pritarti
16.	Seimo kanceliarijos Teisės departamentas 2017-03-28	101	3	Nauja redakcija dėstomo įstatymo 101 straipsnio 3 dalyje siūloma nustatyti: „<...> Perkančioji organizacija neprivalo nagrinėti tiekėjo pretenzijos, jeigu ši pretenzija gaunama po to, kai tiekėjas buvo raštu informuotas apie pirkimo procedūros rezultatus, o atidėjimo terminas ir šio įstatymo 105 straipsnio 2 dalis netaikomi, taip pat kai pretenzija teikiama praleidus šiame įstatyme nustatytus terminus ar teikiama pakartotinai dėl to paties perkančiosios organizacijos priimto sprendimo arba atlikto veiksmo.“ Šios nuostatos diskutuotinos. Pirma, vertinamos nuostatos nėra šio straipsnio reguliavimo dalyku. Pretenzijų nagrinėjimo perkančiojoje organizacijoje tvarka nustatyta nauja redakcija dėstomo įstatymo 103 straipsnyje, todėl vertinamos nuostatos turėtų būti perkeltos į 103 straipsnį. Antra, nuostata, kad perkančioji organizacija neprivalo nagrinėti tiekėjo pretenzijos, kai pretenzija teikiama praleidus šiame įstatyme nustatytus terminus, perteklinė, nes nauja redakcija dėstomo įstatymo 103 straipsnio 1 dalyje yra nustatyta, jog perkančioji organizacija privalo nagrinėti tik tas tiekėjų pretenzijas, kurios pateiktos laikantis įstatymo 102 straipsnio 1 dalyje nustatytų terminų. Trečia, neaiškus vertinamos nuostatos tikslas, taip pat ir joje įtvirtinama sąlyga, jog pretenzija gali būti nenagrinėjama, kai „atidėjimo terminas ir šio įstatymo 105 straipsnio 2 dalis netaikomi“. Neaišku, koks įstatymo normos „netaikymas“ turimas omenyje. Pastebėtina, kad nauja redakcija dėstomo įstatymo 105 straipsnio 2 dalyje nustatytos sąlygos, kurioms esant teismas negali pripažinti pirkimo sutarties negaliojančia; tik tuo atveju, kai teismas nustato, kad nėra visų 105 straipsnio 2 dalyje nurodytų sąlygų, gali būti netaikomas įstatyme nustatytas draudimas pripažinti pirkimo sutartį negaliojančia. Ketvirta, vertinama nuostata siūloma leisti perkančiajai organizacijai pačiai spręsti nagrinėti ar ne įstatymo nustatytu terminu pateiktą pretenziją. Siūlomas reguliavimas stokoja teisinės logikos, nes, viena vertus, nustatoma privaloma ikiteisminė ginčų nagrinėjimo procedūra, kita vertus, perkančiajai organizacijai leidžiama tiekėjo pretenzijos nenagrinėti, nors tiekėjas, norėdamas ginčyti perkančiosios organizacijos veiksmus teisme, privalo ją pateikti visais atvejais. Be to, iš projekto nuostatų neaišku, ar ir per kokį terminą perkančioji organizacija turi informuoti tiekėją, kad ji pretenzijos nenagrinės. Penkta, pagal projekto nuostatą „atidėjimo terminas netaikomas“ neaišku, ar perkančioji organizacija privalėtų nagrinėti tiekėjo pretenziją, jeigu pagal įstatymą ji turėtų teisę pasinaudoti išimtimi, leidžiančia netaikyti atidėjimo termino, bet ja nepasinaudotų. Pastebėtina, kad tuo atveju, kai perkančioji organizacija sudarė pirkimo sutartį preliminariosios sutarties ar dinaminės pirkimo sistemos pagrindu, 105 straipsnio 1 dalies 3 punkte ir 3 dalyje yra nustatytos skirtingos teisinės pasekmės, atsižvelgiant, be kita ko, ir į tai, ar perkančioji organizacija pasinaudojo išimtimi, leidžiančia netaikyti atidėjimo termino.	Pritarti	Komiteto pasiūlymas: 101 straipsnio 3 dalį tikslinti taip: „3. Tiekėjas, norėdamas iki pirkimo sutarties ar preliminariosios sutarties sudarymo teisme ginčyti perkančiosios organizacijos sprendimus ar veiksmus, pirmiausia raštu (faksu, elektroninėmis priemonėmis arba pasirašytinai per pašto paslaugos teikėją ar kitą tinkamą vežėją) turi pateikti pretenziją perkančiajai organizacijai. Perkančioji organizacija neprivalo nagrinėti tiekėjo pretenzijos, jeigu ši pretenzija gaunama po to, kai tiekėjas buvo raštu informuotas apie pirkimo procedūros rezultatus, o atidėjimo terminas ir šio įstatymo 105 straipsnio 2 dalis netaikomi, taip pat kai pretenzija teikiama praleidus šiame įstatyme nustatytus terminus ar teikiama pakartotinai dėl to paties perkančiosios organizacijos priimto sprendimo arba atlikto veiksmo.“ Komiteto pasiūlymas: 103 straipsnio 1 dalį tikslinti taip: „1. Perkančioji organizacija privalo nagrinėti tik tas tiekėjų pretenzijas, kurios gautos iki pirkimo sutarties ar preliminariosios sutarties sudarymo dienos ir pateiktos laikantis šio įstatymo 102 straipsnio 1 dalyje nustatytų terminų. Neprivaloma nagrinėti pretenzijų, teikiamų pakartotinai dėl to paties perkančiosios organizacijos priimto sprendimo arba atlikto veiksmo.“

3. Subjektų, turinčių įstatymų leidybos iniciatyvos teisę, pasiūlymai:

Eil. Nr.	Pasiūlymo teikėjas, data	Siūloma keisti	Pastabos	Pasiūlymo turinys	Komiteto nuomonė	Argumentai, pagrindžiantys nuomonę

str.	str. d.	p.

1.	Seimo narys, A. Skardžius, 2017-03-27	28	1, 2	Argumentai: Siūlymas yra grindžiamas siekiu užtikrinti įstatymo 28 straipsnio suderinamumą su viešųjų pirkimų principais ir tikslais, o taip pat – ES Direktyvos 2014/24/ES tekstu ir siekiais, o svarbiausia, kad būtų išvengiama nepagrįstų ir šiuo metu įstatymo projekto rengėjų nevertintų didelio masto viešojo sektoriaus subjektų išlaidų bei kliūčių tinkamai įgyvendinti infrastruktūros projektus, efektyviai panaudoti Europos Sąjungos investicijas. 2014/24/ES Direktyvos Preambulės 8–9 dalyse teigiama, kad, atsižvelgiant į viešojo darbų pirkimo sutarčių įvairovę, perkančiosios organizacijos turėtų numatyti galimybę skirti darbų projektavimo ir atlikimo sutartis tiek atskirai, tiek kartu. Šia direktyva nesiekiama nustatyti, kada sutartys turi būti skiriamos atskirai, kada kartu. Šiuo metu įstatymo projektu siūloma imperatyviai nurodyti, kad viešųjų pirkimų objektas privalomai turi būti skaidomas į dalis ir ypač kalbant apie darbų ir projektavimo paslaugų išskyrimą: projekto įgyvendinimas taps priklausomas nuo pavienių ir atskirų pirkimų įvykdymo. Kilus teisminiams ginčams, ypač vertinant riziką dėl naujai priimto įstatymo neapibrėžtų klausimų ir būsimos naujų teismų praktikos, tikėtina, kad bent dalis tokių pirkimų, kurie vyks suskaidžius jį į dalis, turės būti vykdomi pakartotinai ar užsitęs. Tai neišvengiamai lems, jog dalis ES investicijomis finansuojamų projektų nebus laiku įgyvendinti, o paramos gavėjai privalės grąžinti gautą finansavimą. Įstatymo projekto siūlymą priimti 28 straipsnio 1 dalies formuluotę yra paneigiama tarptautinė praktika dėl statybos projektų sutarčių (FIDIC). Pažymėtina, kad sudėtingų projektų atveju suskaidžius projektą/darbus į dalis, taps neišvengiamai būtina perkančiosioms organizacijoms pirkti projekto valdymo paslaugas, t. y. pirkti specialistų paslaugas, kurie turėtų valdyti atskirus rangovus ir užtikrinti jų veiksmų ir vykdomų darbų suderinamumą. Tokios paslaugos gali kainuoti iki 10 proc. projekto vertės. Pasiūlymas: Pakeisti įstatymo projekto 28 straipsnio 1 dalį: „28 straipsnis. Pirkimo objekto skaidymas į dalis 1. Tarptautiniai pirkimai, o kai perkami darbai ir projektavimo paslaugos, – ir supaprastinti pirkimai, privalo (kiti supaprastinti ar šio įstatymo 2 priede nurodytų socialinių ir kitų specialiųjų paslaugų pirkimai – gali) būti atliekami skaidant pirkimo objektą į dalis, Vykdant pirkimus, perkančiosios organizacijos, siekdamos užtikrinti konkurenciją ir nediskriminuoti tiekėjų, priima sprendimus dėl pirkimo objekto skaidymo į dalis, kurių kiekvienai numatoma sudaryti atskirą pirkimo sutartį, ir apibrėžiant šių dalių apimtį ir dalyką. Pirkimo objektas skaidomas į dalis kiekybiniu, kokybiniu pagrindu ar pagal skirtingus jo įgyvendinimo etapus. 2. Šio straipsnio 1 dalyje nurodyta pareiga skaidyti pirkimo objektą į dalis netaikoma, jeigu Priėmus sprendimą dėl pirkimo objekto neskaidymo į dalis, perkančioji organizacija pirkimo dokumentuose pagrindžia, kad dėl to sumažėtų tiekėjų konkurencija, pirkimo sutarties vykdymas taptų per daug brangus ar sudėtingas techniniu požiūriu, skirtingų pirkimo objekto dalių įgyvendinimas būtų glaudžiai susijęs ir dėl to perkančiajai organizacijai atsirastų būtinybė koordinuoti šių dalių tiekėjus ir tai keltų riziką netinkamai įvykdyti pirkimo sutartį, ar nurodo kitas pagrįstas aplinkybes, dėl kurių netikslinga pirkimo objekto skaidyti į dalis.“	Pritarti iš dalies	Atkreiptinas dėmesys, kad Direktyvos 2014/24/ES 46 str. 4 d. nustato teisę valstybėms narėms nustatyti pareigą skaidyti pirkimo objektą į atskiras dalis „4. Valstybės narės gali įgyvendinti 1 dalies antrą pastraipą įpareigodamos skirti sutartis pagal atskiras pirkimo dalis jų nacionalinėje teisėje apibrėžtinomis sąlygomis ir atsižvelgiant į Sąjungos teisę. Tokiomis aplinkybėmis taip pat taikoma 2 dalies pirma pastraipa ir atitinkamais atvejais 3 dalis.“ Įstatymo projekte siūlytina atsisakyti pareigos skaidyti pirkimo objektą į dalis, kai perkamas projektavimas kartu su statybos darbais, tačiau siekiant didinti konkurenciją viešuosiuose pirkimuose, paskatinti smulkiojo ir vidutinio verslo įmonių dalyvavimą, siūlytina palikti bendrojo pobūdžio įpareigojimą skaidyti tarptautinį pirkimą į dalis, išskyrus pagrįstus atvejus. Atsižvelgiant į tai, Įstatymo projekto NR. XIIP-3750(4) nuostatas siūlytina tikslinti taip: Komiteto pasiūlymas: „28 straipsnis. Pirkimo objekto skaidymas į dalis 1. Tarptautiniai pirkimai, o kai perkami darbai ir projektavimo paslaugos, – ir supaprastinti pirkimai, privalo (kiti supaprastinti ar šio įstatymo 2 priede nurodytų socialinių ir kitų specialiųjų paslaugų pirkimai – gali) būti atliekami Tarptautinis pirkimas privalo būti, o supaprastintas ar šio įstatymo 2 priede nurodytų socialinių ir kitų specialiųjų paslaugų pirkimas gali būti atliekamas skaidant pirkimo objektą į dalis, kurių kiekvienai numatoma sudaryti atskirą pirkimo sutartį, ir apibrėžiant šių dalių apimtį ir dalyką. Pirkimo objektas skaidomas į dalis kiekybiniu, kokybiniu pagrindu ar pagal skirtingus jo įgyvendinimo etapus. 2. Tarptautinio pirkimo atveju Ššio straipsnio 1 dalyje nurodyta pareiga skaidyti pirkimo objektą į dalis netaikoma, jeigu perkančioji organizacija pirkimo dokumentuose pagrindžia, kad dėl to sumažėtų tiekėjų konkurencija, pirkimo sutarties vykdymas taptų per daug brangus ar sudėtingas techniniu požiūriu, skirtingų pirkimo objekto dalių įgyvendinimas būtų glaudžiai susijęs ir dėl to perkančiajai organizacijai atsirastų būtinybė koordinuoti šių dalių tiekėjus ir tai keltų riziką netinkamai įvykdyti pirkimo sutartį, ar nurodo kitas pagrįstas aplinkybes, dėl kurių netikslinga pirkimo objekto skaidyti į dalis.“ „35 straipsnis. Pirkimo dokumentų turinys 2. Pirkimo dokumentuose turi būti nurodyta: 9) perkančiosios organizacijos sprendimo dėl tarptautinės vertės pirkimo objekto neskaidymo į dalis argumentai, kaip nustatyta šio įstatymo 28 straipsnio 2 dalyje;“
2.	Seimo narys, A. Skardžius, 2017-03-27	49	1, 4	Argumentai: Viešųjų pirkimų praktika rodo, kad dalyviai siekia remtis kitų asmenų patirtimi net ir tais atvejais, kai pagal viešojo pirkimo sutartį šie asmenys nevykdys jokių įsipareigojimų. Tai skatina nesąžiningų tiekėjų, kurie jau bankrutavo ar įtraukti į juoduosius sąrašus, dalyvavimą viešuosiuose pirkimuose. Todėl įstatymo projekte turi būti numatyti papildomi saugikliai. Ypač, kai pateikus geriausią pasiūlymą darbų vykdymas perduodamas kitiems pirkime dalyvavusiems dalyviams, turėtų būti ribojama galimybė keisti subrangovus, kurių pajėgumais remiamasi, ypač tais atvejais, kai žinomai jie neatitiko sąlygose nustatytų reikalavimų jau pasiūlymo pateikimo metu. Pasiūlymai: 1. Pakeisti įstatymo projekto 49 straipsnio 1 dalį: „49 straipsnis. Rėmimasis kito ūkio subjekto pajėgumais 1. Tiekėjas gali remtis kitų ūkio subjektų pajėgumais, kad atitiktų pirkimo dokumentuose nustatytą reikalavimą turėti specialų leidimą arba būti tam tikrų organizacijų nariu pagal šio įstatymo 47 straipsnio 2 dalies nuostatas, nustatytus finansinio ir ekonominio pajėgumo reikalavimus pagal šio įstatymo 47 straipsnio 3 dalies nuostatas ar techninio ir profesinio pajėgumo reikalavimus pagal šio įstatymo 47 straipsnio 6 dalies nuostatas, neatsižvelgiant į ryšio su tais ūkio subjektais teisinį pobūdį. Tiekėjas negali remtis tais kito ūkio subjekto pajėgumais ir kvalifikacija, kurie pagal savo pobūdį yra neatsiejamai susiję su jų turėtoju ir kurių neįmanoma faktiškai atskirti ir perduoti kitiems asmenims.“ 2. Pakeisti įstatymo projekto 49 straipsnio 4 dalį: „4. Perkančioji organizacija pagal šio įstatymo 50 ir 51 straipsnių nuostatas patikrina, ar ūkio subjektai, kurių pajėgumu ketina remtis tiekėjas, tenkina jiems keliamus kvalifikacijos reikalavimus ir ar nėra tokio ūkio subjekto pašalinimo pagrindų. Jeigu ūkio subjektas netenkina jam keliamų kvalifikacijos reikalavimų arba jo padėtis atitinka bent vieną pagal šio įstatymo 46 straipsnį nustatytą pašalinimo pagrindą, perkančioji organizacija turi pareikalauti per jos nustatytą terminą pakeisti jį reikalavimus atitinkančiu ūkio subjektu. Nustačius, kad ūkio subjektas neatitiko keliamų reikalavimų paraiškos ar pasiūlymo pateikimo metu, perkančioji organizacija sprendžia dėl melagingos informacijos teikimo.“	Nepritarti	Dėl 49 straipsnio 1 dalies: Siūlymas prieštarauja Įstatymo projekto 49 straipsnio 2 dalies nuostatoms (kartu Direktyvos 2014/24/ES 63 str. 1 d. nuostatoms), kuriose nustatyta, kad reikalaujant, išsilavinimo, profesinės kvalifikacijos ar profesinės patirties arba turėti specialų leidimą arba būti tam tikrų organizacijų nariu, tiekėjas gali remtis kitų ūkio subjektų pajėgumais tik tuo atveju, jeigu tie subjektai patys suteiks paslaugas, atliks darbus, kuriems reikia jų turimų pajėgumų. Kartu sutiktina, kad draudžiama deklaratyviai remtis trečiųjų asmenų pajėgumais ir svarbu pagrįsti ir įrodyti galimybes perimti ir pasinaudoti atitinkamais pajėgumais, kvalifikacija ir patirtimi, pabrėžtina, kad šių tikslų jau yra siekiama Įstatymo projekto 49 str. nuostatomis, kurios perkelia Direktyvos 2014/24/ES 63 str. nuostatas. Numatoma tokie saugikliai, kaip pareiga įrodyti, kad ūkio subjektų pajėgumai, kuriais remiamasi, bus prieinami vykdant sutartį, taip pat galimybė reikalauti bendros tiekėjo ir ūkio subjektų, kurių pajėgumais remiamasi, atsakomybės už sutarties įvykdymą. Dėl 49 straipsnio 4 dalies: Siūloma nuostata yra perteklinė, kadangi 46 straipsnio 4 dalies 4 punkte numatytas pašalinimo pagrindas dėl melagingos informacijos subjektams, kurių pajėgumais tiekėjas remiasi, jau taikytinas pagal Įstatymo projekto 49 straipsnio 4 dalį ir 50 straipsnio 1 dalį.
3.	Seimo narys, A. Skardžius, 2017-03-27	55	1	1	Argumentai: Svarbiu naujojo viešųjų pirkimų teisinio reguliavimo, kuriuo įgyvendinamos ES 2014/24/ES ir 2014/25/ES direktyvos, aspektu yra siekis į viešųjų pirkimų procedūras įtraukti socialinės ir darbo teisės reikalavimus (ES direktyvos 2014/24/ES preambulės 37 p.) bei tokiu būdu skatinti socialiai atsakingų tiekėjų dalyvavimą viešuosiuose pirkimuose. Šiuo metu Įstatymo projekte pasigendama efektyvių priemonių, kurios skatintų sąžiningą ir skaidrią atlyginimų ir mokesčių mokėjimo politiką vykdančių tiekėjų dalyvavimą viešuosiuose pirkimuose. Siūloma įstatymo formuluotė užtikrins šių tikslų pasiekimą ir visais atvejais teiks prioritetą skaidriai atlyginimus darbuotojams ir mokesčius biudžetui mokantiems tiekėjams. Tokiu būdu dalis viešojo sektoriaus išlaidų grįš į valstybės biudžetą mokesčių forma, o taip pat prisidės prie sąlygų darbuotojams gerinimo. Pasiūlymas: Pakeisti įstatymo projekto 55 straipsnio 1 dalies 1 punktą: „55 straipsnis. Pasiūlymų vertinimas ir palyginimas 1. Perkančioji organizacija ekonomiškai naudingiausią pasiūlymą išrenka pagal: 1) kainos ar sąnaudų ir kokybės santykį. Vertinant atsižvelgiama į kainą arba sąnaudas ir kriterijus, susijusius su pirkimo objektu, įskaitant kokybinius, aplinkosaugos ir (arba) socialinius kriterijus, pavyzdžiui: a) techninius pranašumus, estetines ir funkcines charakteristikas, prieinamumą, tinkamumą visiems vartotojams, socialines, aplinkosaugines ir inovatyvias charakteristikas bei sąžiningos prekybos sąlygas (pavyzdžiui, taikant šį kriterijų gali būti vertinama, kiek tiekėjo siūlomas atlyginimas pirkimo sutartį vykdysiantiems darbuotojams viršija jo arba ūkio subjekto, kurio pajėgumais remiamasi, kilmės šalyje nustatytą minimalų darbo užmokestį);. Vykdant darbų pirkimus, išskyrus mažos vertės pirkimų atvejus, perkančiosios organizacijos, nustatydamos pasiūlymų vertinimo kriterijus ir parinkdamos ekonomiškai naudingiausią pasiūlymą, privalo atsižvelgti į tai, kiek tiekėjo mokamas atlyginimas pirkimo sutartį vykdysiantiems darbuotojams viršija jo arba ūkio subjekto, kurio pajėgumais remiamasi, kilmės šalyje nustatytą minimalų darbo užmokestį;“	Pritarti iš dalies	Siekiant tinkamai pasirengti siūlomos nuostatos įgyvendinimui, siūlytina nustatyti pereinamąjį laikotarpį dėl jos įsigaliojimo. Taip pat patikslinti nuostatos redakciją siekiant paprastesnės formuluotės. Komiteto pasiūlymai: 1. Papildyti Įstatymo projektą nauju 3 straipsniu: „3 straipsnis. Šio įstatymo 1 straipsnyje išdėstyto Lietuvos Respublikos viešųjų pirkimų įstatymo 55 straipsnio pakeitimas Pakeisti šio įstatymo 1 straipsnyje išdėstyto Lietuvos Respublikos viešųjų pirkimų įstatymo 55 straipsnio 1 dalies 1 punkto a papunktį ir jį išdėstyti taip: „a) techninius pranašumus, estetines ir funkcines charakteristikas, prieinamumą, tinkamumą visiems vartotojams, socialines, aplinkosaugines ir inovatyvias charakteristikas bei sąžiningos prekybos sąlygas. Darbų pirkimuose privaloma įtraukti šį kriterijų įvertinant, kiek tiekėjo siūlomas atlyginimas pirkimo sutartį vykdysiantiems darbuotojams viršija jo arba ūkio subjekto, kurio pajėgumais remiamasi, kilmės šalyje nustatytą minimalų darbo užmokestį;““ 2. Atitinkamai patikslinti Įstatymo projekto XIIP-3750(4) straipsnių numeraciją (buvusį 3 straipsnį laikyti 4 straipsniu) 3. Įstatymo projekto 4 straipsnį papildyti nauja 4 dalimi ir ją išdėstyti taip: „4. Šio įstatymo 3 straipsnis įsigalioja 2018 m. sausio 1 d.“ 4. Atitinkamai patikslinti Įstatymo projekto XIIP-3750(4) 4 straipsnio dalių numeraciją.
4.	Seimo narys, A. Skardžius, 2017-03-27	57	2	4	Argumentai: Neįprastai mažos kainos institutas glaudžiai susijęs su tiekėjų pasiūlymų vertinimu ir laimėtojo išrinkimu. Pagal ES Teisingumo Teismo praktiką perkančiosios organizacijos tiek supaprastintų, tiek tarptautinių pirkimų atvejais pirkimo dokumentuose, remdamosi objektyviais ir nediskriminuojamais kriterijais, gali apsibrėžti savo neįprastai mažos kainos sampratą (pirmiau nurodytas Teisingumo Teismo Sprendimas sujungtose bylose Impresa Lombardini ir Mantovani, C-285/99 ir 286/99). Taigi perkančiosios organizacijos, nepažeisdamos viešųjų pirkimų principų, turi teisę spręsti, kaip vertins neįprastai mažos kainos pasiūlymus. Manytina, kad tikslinga įstatymo projekto 17 straipsnio 2 dalies nuostatą, kuria siekiama vertinti socialinės ir darbo teisės įpareigojimų laikymąsi, papildomai detalizuoti apibrėžiant teisę perkančiajai organizacijai spręsti dėl pasiūlymo atmetimo, jei darbuotojams, atsakingiems už sutarčių vykdymą yra mokamas tik, pavyzdžiui, minimalus darbo užmokestis ar kyla kitų įtarimų dėl neskaidrios ir rinkos sąlygų neatitinkančios atlyginimų mokėjimo praktikos. Siūlytina įtvirtinti galimybes atmesti pasiūlymus, jei pasiūloma neįpratai maža kaina, o pirkimo sutartį vykdysiantiems pagrindiniams darbuotojams mokamas mažesnis nei įprastinis/vidutinis tokios kvalifikacijos ir srities darbuotojams mokamas atlyginimas. Pasiūlymas: Pakeisti įstatymo projekto 57 straipsnio 2 dalies 4 punktą: „57 straipsnis. Neįprastai maža pasiūlyta kaina 2. Perkančioji organizacija, siekdama, kad neįprastai mažos kainos arba sąnaudos būtų pagrįsti, raštu kreipiasi į tokią kainą arba sąnaudas pasiūliusį dalyvį ir prašo pateikti, jos manymu, reikalingas pasiūlymo detales, įskaitant kainos ar sąnaudų sudėtines dalis ir skaičiavimus. Perkančioji organizacija, vertindama kainos ar sąnaudų pagrindimą, atsižvelgia į: <...> 4) šio įstatymo 17 straipsnio 2 dalies 2 punkto ir 88 straipsnio nuostatas;. Perkančioji organizacija, turi teisę spręsti, jog tiekėjas nepagrindė pasiūlytos kainos pagrįstumo, jei pirkimo sutartį vykdysiantiems pagrindiniams darbuotojams mokamas mažesnis nei vidutinis tos srities ir kvalifikacijos specialistams mokamas atlyginimas ir tiekėjas nepateikia patikimų įrodymų dėl kainos pagrįstumo šių kaštų atžvilgiu;“	Nepritarti	Dėl reikalavimo tiekėjams mokėti darbuotojams vidutinį atlyginimą Lietuva yra konsultavusi su Europos Komisijos viešųjų pirkimų politikos srities ekspertais. Pagal šias konsultacijas, tokio pobūdžio reikalavimas (kuris pagrįstas vidutiniu, o ne minimaliu atlygiu šalyje) nėra suderinamas su pagrindiniais Sutarties dėl Europos Sąjungos veikimo principais (lygiateisiškumo, nediskriminavimo ir pan.), 1996 m. gruodžio 16 d. Europos Parlamento ir Tarybos direktyvos 96/71/EB dėl darbuotojų komandiravimo paslaugų teikimo sistemoje nuostatomis, Europos Sąjungos Teisingumo teismo praktika, Europos socialine chartija ir Europos socialinių teisių komiteto išaiškinimais, nes jis gali netiesiogiai diskriminuoti kitoje valstybėje narėje įsisteigusius tiekėjus ir jis viršija Europos Sąjungos lygiu nustatytus įpareigojimus dėl minimalių darbo užmokesčio normų. Pažymėtina, kad problema dėl per mažų darbuotojams mokamų atlyginimų jau sprendžiama pirmiau pateiktu Seimo nario p. A. Skardžiaus siūlymu dėl Įstatymo projekto XIIP-3750(4) 55 str. 1 d. a punkto. Be to, šis siūlymas yra prieštaringas, nes pagal Įstatymo projekto XIIP-3750(4) 55 str. 1 d. a punktą būtų leidžiama mokėti didesnį nei minimalus atlygis, kuris nesiekia vidutinio užmokesčio ribos, o pagal šį siūlymą toks užmokestis būtų neleistinas.
5.	Seimo narys, A. Skardžius, 2017-03-27	89	1	1	Argumentai: Atsižvelgiant į FIDIC sutarčių vykdymo praktiką, Viešųjų pirkimų tarnybos administracinę praktiką ir gerosios praktikos pavyzdžius, siūlytina numatyti, jog tais atvejais, kai sutartyje yra aiškiai apibrėžtos aplinkybės sprendimams dėl pakeitimų priimti, o taip pat, esant apibrėžtai procedūrinei sprendimų priėmimo tvarkai, pakeitimų įforminimo sąlygoms, tai būtų laikoma aiškiai numatytu pagrindu pakeitimui sudaryti įstatymo projekto 89 straipsnio 1 dalies 1 punkto prasme. Viešųjų pirkimų sutarties keitimo ribojimu yra siekiama užtikrinti procedūrų skaidrumą ir vienodą požiūrį į konkurso dalyvius. Pasiūlymas: Pakeisti įstatymo projekto 89 straipsnio 1 dalies 1 punktą: „89 straipsnis. Pirkimo sutarties ar preliminariosios sutarties keitimas jų galiojimo laikotarpiu 1. Pirkimo sutartis ar preliminarioji sutartis jos galiojimo laikotarpiu gali būti keičiama neatliekant naujos pirkimo procedūros pagal šį įstatymą, kai yra bent vienas iš šių atvejų: 1) kai pakeitimas, neatsižvelgiant į jo piniginę vertę, iš anksto buvo aiškiai, tiksliai ir nedviprasmiškai suformuluotas pirkimo dokumentuose nustatant pirkimo sutarties ar preliminariosios sutarties peržiūros, įskaitant kainos indeksavimą, atlyginimų darbuotojams peržiūrą, sąlygas ar pasirinkimo galimybes, įskaitant sutarties termino, perkamų kiekių, apimties, objekto pakeitimą. Pirkimo dokumentuose turi būti nurodyta galimų pakeitimų ar pasirinkimo galimybių apimtis, pobūdis ir aplinkybės, kuriomis tai gali būti atliekama. Taip pat, laikoma, kad pakeitimas numatytas aiškiai, kai taikomos Tarptautinės inžinierių konsultantų federacijos patvirtintos standartinės sutarčių sąlygos (FIDIC) dėl pakeitimų. Neleidžiami tokie pakeitimai ar pasirinkimo galimybės, dėl kurių iš esmės pasikeistų pirkimo sutarties ar preliminariosios sutarties pobūdis;“	Nepritarti	Siūlytina nepapildyti Įstatymo projekto 89 str. 1 d. 1 p. nuostata, kad aiškiai numatytu pakeitimu, laikoma kai taikomos Tarptautinės inžinierių konsultantų federacijos patvirtintos standartinės sutarčių sąlygos (FIDIC) dėl pakeitimų. Viešųjų pirkimų reguliavime naujai įtvirtinta „aiškiai numatyto pakeitimo“ sąvoka vėliau Europos Sąjungos Teisingumo Teisme gali būti aiškinama kiek kitaip ir kiltų rizika, kad nacionalinėje teisėje būtų netiksliai interpretuojama direktyvinė sąvoka.
6.	Seimo narės: A. Bilotaitė ir I. Šimonytė, 2017-03-28	3	8 N	P	Argumentai: Seimas, atsižvelgdamas į tai, kad pagal galiojantį teisinį reguliavimą sudaromi vidaus sandoriai gali sumažinti viešųjų pirkimų skaidrumą, o vidaus sandorio išimtimi dažnai eliminuojama galimybė pasinaudoti konkurencijos teikiama nauda, kuri pasireiškia optimalaus kainos ir kokybės santykio prekių ar paslaugų įsigijimu, 2017-03-23 plenarinio posėdžio metu, svarstant Įstatymo projektą Nr. XIIP-3750(3), pritarė vidaus sandorio sudarymo sąlygų griežtinimui. Pritarta reguliavimui, pagal kurį „vidaus sandoris gali būti sudaromas tik išimtiniu atveju, kai tenkinamos visos 1 dalyje išdėstytos sąlygos ir perkant viešojo pirkimo būdu būtų neįmanoma užtikrinti paslaugos teikimo nepertraukiamumo, geros kokybės ir prieinamumo“. Atkreiptinas dėmesys, kad siūlomu teisiniu reguliavimu nesprendžiama jau sudarytų vidaus sandorių atitikties konkurencijos principui, racionalumo bei efektyvumo problematika. Viešųjų pirkimų tarnybos duomenimis 5,5 % vidaus sandorių sudaromi 3-4 metų terminui, 3,4 % vidaus sandorių sudaromi 4-6 metų intervalui, 0,1 % vidaus sandorių sudaromi neterminuotam laikui. Pažymėtina ir tai, kad vidaus sandorių pagrindu sudarytos sutartys gali būti pratęsiamos. Atsižvelgiant į sudarytų vidaus sandorių mastą, teigtina, kad nepakeitus esamo reglamentavimo, nebus pasiektas įstatymo leidėjo tikslas - efektyvus viešųjų lėšų naudojimas. Dėl šių priežasčių siūlytina nustatyti reguliavimą, pagal kurį iki šio įstatymo įsigaliojimo sudaryti vidaus sandoriai turėtų būti nutraukiami nustatant racionalų 1 m. ir 5 mėnesių pereinamąjį laikotarpį ir esant reikalui sudaromi tik jeigu atitiktų griežtesnį nuo 2017 m. liepos 1 d. įsigaliosiantį teisinį reguliavimą. Pritarus siūlymui bus užtikrinamas tinkamas vidaus sandorio išimties taikymas, viešųjų lėšų naudojimo skaidrumas bei efektyvumas. Pasiūlymai: Papildyti įstatymo projekto 3 straipsnį nauja 8 dalimi ir ją išdėstyti taip: „8. Iki 2017 m. liepos 1 d. sudarytiems vidaus sandoriams taikomi jų sudarymo metu galioję reikalavimai. Tokie vidaus sandoriai galioja iki vidaus sandorio sutarties galiojimo termino pabaigos, bet ne ilgiau kaip iki 2018 m. gruodžio 31 d.“	Pritarti iš dalies	Komiteto pasiūlymas: Papildyti įstatymo projekto 3 straipsnį nauja 8 dalimi ir ją išdėstyti taip: „8. Iki šio įstatymo įsigaliojimo sudarytiems vidaus sandoriams taikomi jų sudarymo metu galioję reikalavimai. Tokie vidaus sandoriai galioja iki vidaus sandorio sutarties galiojimo termino pabaigos, bet ne ilgiau kaip iki 2018 m. gruodžio 31 d.“
7.	Seimo narys A. Nekrošius, 2017-03-28	10	Argumentai: Pritariant Seimo narių: A. Anušausko ir A. Bilotaitės 2016 m. lapkričio 26 d. pasiūlymui, Seimo Audito komiteto pasiūlymui Nr. 3, Seimo Ekonomikos komiteto pasiūlymui Nr. 2., atsižvelgiant į Valstybės kontrolės, Specialiųjų tyrimų tarnybos, Konkurencijos tarybos, Viešųjų pirkimų tarnybos nuomonę, jog vidaus sandoriais tiek valstybės, tiek savivaldybių lygmenyje naudojamasi neskaidriai, pažeidžiant sąžiningos konkurencijos principus ir sukuriant prielaidų korupcijai, siūloma naikinti vidaus sandorius ir išbraukti iš Projekto 10 straipsnį. Būtinybę uždrausti vidaus sandorius tiek valstybės, tiek ir savivaldybių lygmenyje patvirtina savivaldybių veiklos srityje sudaromų vidaus sandorių vertė. 2013 m. savivaldybės sudarė vidaus sandorių už daugiau nei 16 mln. eurų (9 proc. visų vidaus sandorių vertės), 2014 m. – daugiau nei 74 mln. eurų (59 proc. visų vidaus sandorių vertės), 2015 m. – daugiau nei 206 mln. eurų (68 proc. visų vidaus sandorių vertės). Remiantis preliminariais duomenimis, 2016 m. savivaldybių sudarytų vidaus sandorių vertė buvo daugiau nei 68 mln. eurų ir tai sudarė 50 proc. visų vidaus sandorių vertės. Atkreiptinas dėmesys į tai, kad Lietuvos Respublikos Konstitucinis Teismas 2015 m. sausio 15 d. nutarime dėl konkurencijos keleivių vežimo paslaugų srityje konstatavo, kad savivaldybė, nuspręsdama dėl keleivinio kelių transporto viešųjų paslaugų teikėjo parinkimo būdo, turi atsižvelgti inter alia į tai, ar yra kitų ūkio subjektų, norinčių ir galinčių teikti keleivinio kelių transporto viešąsias paslaugas, ir, jei jų esama, užtikrinti, kad jiems būtų sudarytos sąlygos konkuruoti dėl galimybės teikti šias paslaugas. 2015 m. kovo 5 d. nutarime dėl atliekų tvarkymo Konstitucinis Teismas pripažino, jog savivaldybės turi paisyti konstitucinio sąžiningos konkurencijos imperatyvo suponuojamo reikalavimo viešųjų paslaugų teikėją atrinkti konkurso būdu pagal jų galimybes teikti nepertraukiamas, geros kokybės ir prieinamas paslaugas. Šis reikalavimas gali būti nevykdomas tik objektyviai pateisinamu pagrindu; tokiu pagrindu nelaikytina vien tai, kad pati savivaldybė yra įsteigusi ūkio subjektą, veikiantį atitinkamoje srityje. Pasiūlymas: 1.Išbraukti Projekto 10 straipsnį: „10 straipsnis. Vidaus sandoriai 1. Šio įstatymo reikalavimai netaikomi vidaus sandoriams, kuriuos perkančioji organizacija sudaro su kita perkančiąja organizacija, kai yra visos šios sąlygos kartu: 1) perkančioji organizacija kitą perkančiąją organizaciją kontroliuoja kaip savo pačios tarnybą ar struktūrinį padalinį, darydama lemiamą įtaką jos strateginiams tikslams ir reikšmingiems sprendimams, įskaitant sprendimus dėl: ilgalaikio turto investavimo, perleidimo, nuomos, įkeitimo, hipotekos; kitų ūkio subjektų akcijų įsigijimo arba perleidimo; teisės valdyti ūkio subjekto (subjektų) skyrius perdavimo. Tokią kontrolę gali atlikti ir kitas juridinis asmuo, kurį patį tokiu pačiu būdu kontroliuoja perkančioji organizacija; 2) per paskutinius 3 finansinius metus daugiau kaip 80 procentų kontroliuojamos perkančiosios organizacijos gautų vidutinių pajamų iš pirkimo–pardavimo sutarčių sudaro pajamos, gautos iš sutarčių, sudarytų su kontroliuojančia perkančiąja organizacija ar su juridiniais asmenimis, kuriuos kontroliuoja ta perkančioji organizacija, ir skirtų jos (jų) poreikiams tenkinti ar funkcijoms atlikti. Jeigu kontroliuojama perkančioji organizacija vykdė veiklą trumpiau kaip 3 finansinius metus, tai atitinkami rezultatai turi būti numatyti pagal jos veiklos planus; 3) kontroliuojamoje perkančiojoje organizacijoje nėra tiesioginio privataus kapitalo dalyvavimo. 2. Vidaus sandoris gali būti sudaromas tik išimtiniu atveju, kai tenkinamos šio straipsnio 1 dalyje išdėstytos sąlygos ir perkant viešojo pirkimo būdu būtų neįmanoma užtikrinti paslaugos teikimo nepertraukiamumo, geros kokybės ir prieinamumo. 3. Siekdama sukurti sąlygas vidaus sandorių sudarymo priežiūrai, perkančioji organizacija: 1) tvirtindama šio įstatymo 26 straipsnio 1 dalyje nurodytus einamaisiais kalendoriniais metais planuojamų atlikti pirkimų planus, juose pateikia informaciją apie planuojamus atlikti šiame straipsnyje nurodytus pirkimus; 2) reikalauja iš tiekėjo, kad vykdant vidaus sandorius pridėtinės vertės mokesčio sąskaitos faktūros, sąskaitos faktūros, kreditiniai ir debetiniai dokumentai bei avansinės sąskaitos būtų teikiami naudojantis informacinės sistemos „E. sąskaita“ priemonėmis; 3) per 15 dienų nuo vidaus sandorio sudarymo ar nuo kiekvieno jo pakeitimo, bet ne vėliau kaip iki pirmojo mokėjimo pagal juos pradžios, Centrinėje viešųjų pirkimų informacinėje sistemoje Viešųjų pirkimų tarnybos nustatyta tvarka paskelbia sudarytą sutartį ir visus jos pakeitimus; 4) per 30 dienų nuo ataskaitinių kalendorinių metų pabaigos Viešųjų pirkimų tarnybai jos nustatyta tvarka pateikia visų per kalendorinius metus atliktų šiame straipsnyje nurodytų pirkimų ataskaitą. 4. Šiame straipsnyje nustatyti reikalavimai taikomi visu vidaus sandorio galiojimo laikotarpiu. 5. Valstybės įmonės, akcinės bendrovės ir uždarosios akcinės bendrovės, kuriose valstybei nuosavybės teise priklausančios akcijos suteikia daugiau kaip 1/2 balsų visuotiniame akcininkų susirinkime, vidaus sandorių sudaryti negali.“ 2. Atitinkamai išbraukti iš Projekto nuostatas, susijusias su vidaus sandoriais. 3. Atitinkamai pakeisti Projekto straipsnių numeraciją.	Pritarti	Atsižvelgiant į Seimo kanceliarijos Teisės departamento išvadoje išdėstytus reikšmingus argumentus (galimas prieštaravimas LR Konstitucijai), Ekonomikos komitetas pakartotinai pritarė siūlymui eliminuoti vidaus sandorius.
8.	Seimo nariai: V. Simulik, D. Gaižauskas, A. Šimas, 2017-03-28	23	2, 6 N	Argumentai: Lietuvos Respublikos viešųjų pirkimų įstatymo NR. I-1491 pakeitimo įstatymo projekto NR. XIIP-3750 (4) (toliau – Įstatymo projektas) 23 straipsnyje nustatyta rezervuota teisė viešuosiuose pirkimuose dalyvauti socialinėms įmonėms, taip pat įmonėms, kurių darbuotojai turi specialiųjų socialinių poreikių, nurodytų Įstatymo 23 straipsnio 1 dalyje (toliau tekste bendrai vadinamos – socialinė įmonė). Nors teisės norma siekiama sudaryti tinkamas sąlygas labiausiai pažeidžiamoms socialinėms grupėms integruotis rinkoje, susikurti darbo vietas, atsižvelgiant į turimus gebėjimus, įgūdžius bei profesines žinias, skatinti socialių įmonių verslumą, tačiau savo konstrukcija aptariama teisės norma yra tik deklaratyvi savo tikslų nepasieks. Įstatymo 23 straipsnis numato pareigą perkančiajai organizacijai ne mažiau kaip 2 procentus visų per kalendorinius metus atliktų supaprastintų pirkimų vertės rezervuoti socialinėms įmonėms, tačiau nenumato sankcijos už aptariamo straipsnio dispozicijoje nurodytos pareigos neįvykdymą. Įstatymu nenustačius sankcijos nebus teisinių priemonių užtikrinti įtvirtinto reikalavimo įgyvendinimą. Atsižvelgiant į aukščiau išdėstytą, siekiant, kad perkančiosios organizacijos vykdytų Įstatymo projekto 23 straipsnio 2 dalyje nurodytos apimties supaprastintus pirkimus iš socialinių įmonių, būtina nustatyti sankciją už Įstatymo projekto 23 straipsnio 2 dalyje nurodytos pareigos neįvykdymą. Pasiūlymai: Pakeisti Įstatymo projekto 23 straipsnio 2 dalį, išdėstant ją taip: „2. Perkančioji organizacija, išskyrus Lietuvos Respublikos diplomatines atstovybes užsienio valstybėse, Lietuvos Respublikos atstovybes prie tarptautinių organizacijų, konsulines įstaigas ir specialiąsias misijas, taip pat kitas perkančiąsias organizacijas, kurios užsienyje įsigyja prekių, paslaugų ar darbų, skirtų užsienyje esantiems jų padaliniams, kariniams atstovams ar specialiesiems atašė, atlikdama supaprastintus pirkimus, ne mažiau kaip 2 procentus visų per kalendorinius metus atliktų supaprastintų pirkimų vertės pirkimų privalo rezervuoti šiame straipsnyje nurodytiems tiekėjams, išskyrus atvejus, kai šie tiekėjai perkančiajai organizacijai reikiamų prekių negamina, paslaugų neteikia ar darbų neatlieka.“  Įstatymo projekto 23 straipsnį papildyti 6 dalimi ir ją išdėstyti taip: „6. Perkančiosios organizacijos, nevykdančios supaprastintų pirkimų iš šio straipsnio 1 dalyje nurodytų subjektų arba perkančios mažesne apimtimi nei nurodyta šio straipsnio 2 dalyje, privalo iki kitų metų gegužės mėnesio 1 dienos į Lietuvos Respublikos Vyriausybės įsteigtą Socialinių įmonių rėmimo fondą sumokėti baudą, kuri lygi skirtumui tarp šio straipsnio 2 dalyje nurodyto supaprastintų pirkimų, privalomų rezervuoti iš šio straipsnio 1 dalyje nurodytų subjektų, vertės ir perkančiosios organizacijos faktiškai rezervuotų supaprastintų pirkimų iš šio straipsnio 1 dalyje nurodytų subjektų vertės.“	Nepritarti	Siūlymas perteklinis, nes už viešuosius pirkimus reglamentuojančių teisės aktų pažeidimus jau numatyta administracinė atsakomybė perkančiųjų organizacijų vadovams ir kitiems asmenims pagal Įstatymo projekto 100 straipsnį ir Administracinių nusižengimų kodekso 184 straipsnį.
9.	Seimo nariai: V. Simulik, D. Gaižauskas, K. Smirnovas, A. Šimas, R. Karbauskis, I. Šiaulienė, 2017-03-28	55	1	1	Argumentai: Svarbiu naujojo viešųjų pirkimų teisinio reguliavimo, kuriuo įgyvendinamos ES 2014/24/ES ir 2014/25/ES direktyvos, aspektu yra siekis į viešųjų pirkimų procedūras įtraukti socialinės ir darbo teisės reikalavimus (ES direktyvos 2014/24/ES preambulės 37 p.) bei tokiu būdu skatinti socialiai atsakingų tiekėjų dalyvavimą viešuosiuose pirkimuose. Šiuo metu Įstatymo projekte pasigendama efektyvių priemonių, kurios skatintų sąžiningą ir skaidrią atlyginimų ir mokesčių mokėjimo politiką vykdančių tiekėjų dalyvavimą viešuosiuose pirkimuose. Siūloma įstatymo formuluotė užtikrins šių tikslų pasiekimą ir visais atvejais teiks prioritetą skaidriai atlyginimus darbuotojams ir mokesčius biudžetui mokantiems tiekėjams. Tokiu būdu dalis viešojo sektoriaus išlaidos grįš į valstybės biudžetą mokesčių forma, o taip pat prisidės prie sąlygų darbuotojams gerinimo. Pasiūlymas: 55 straipsnis. Pasiūlymų vertinimas ir palyginimas 1. Perkančioji organizacija ekonomiškai naudingiausią pasiūlymą išrenka pagal: 1) kainos ar sąnaudų ir kokybės santykį. Vertinant atsižvelgiama į kainą arba sąnaudas ir kriterijus, susijusius su pirkimo objektu, įskaitant kokybinius, aplinkosaugos ir (arba) socialinius kriterijus, pavyzdžiui: a) techninius pranašumus, estetines ir funkcines charakteristikas, prieinamumą, tinkamumą visiems vartotojams, socialines, aplinkosaugines ir inovatyvias charakteristikas bei sąžiningos prekybos sąlygas (pavyzdžiui, taikant šį kriterijų gali būti vertinama, kiek tiekėjo siūlomas atlyginimas pirkimo sutartį vykdysiantiems darbuotojams viršija jo arba ūkio subjekto, kurio pajėgumais remiamasi, kilmės šalyje nustatytą minimalų darbo užmokestį). Vykdant darbų pirkimus, išskyrus mažos vertės pirkimų atvejus, perkančiosios organizacijos, nustatydamos pasiūlymų vertinimo kriterijus ir parinkdamos ekonomiškai naudingiausią pasiūlymą, privalo atsižvelgti į tai, kiek tiekėjo mokamas atlyginimas pirkimo sutartį vykdysiantiems darbuotojams viršija jo arba ūkio subjekto, kurio pajėgumais remiamasi, kilmės šalyje nustatytą minimalų darbo užmokestį;	Pritarti iš dalies	PASTABA. Atsižvelgiant į tai, kad 2017-03-28 Seimo narių: V. Simulik, D. Gaižausko ir kt. pasiūlymai (straipsniai, jų dalys ir formuluotės) sutampa su Seimo nario A. Skardžiaus 2017-03-27 užregistruotų dalies pasiūlymų turiniu, sprendimas dėl šių pasiūlymų yra analogiškas (žr. lentelėje eil. nr. 3).
10.	Seimo nariai: V. Simulik, D. Gaižauskas, K. Smirnovas, A. Šimas, R. Karbauskis, I. Šiaulienė, 2017-03-28	57	2	4	Argumentai: Neįprastai mažos kainos institutas glaudžiai susijęs su tiekėjų pasiūlymų vertinimu ir laimėtojo išrinkimu. Pagal ES Teisingumo Teismo praktiką perkančiosios organizacijos tiek supaprastintų, tiek tarptautinių pirkimų atvejais pirkimo dokumentuose, remdamosi objektyviais ir nediskriminuojamais kriterijais, gali apsibrėžti savo neįprastai mažos kainos sampratą (pirmiau nurodytas Teisingumo Teismo Sprendimas sujungtose bylose Impresa Lombardini ir Mantovani, C-285/99 ir 286/99). Taigi perkančiosios organizacijos nepažeisdamos viešųjų pirkimų principų, turi teisę spręsti kaip vertins neįprastai mažos kainos pasiūlymus. Manytina, kad tikslinga įstatymo projekto 17 straipsnio 2 dalies nuostatą, kuria siekiama vertinti socialinės ir darbo teisės įpareigojimų laikymąsi, papildomai detalizuoti apibrėžiant teisę perkančiajai organizacijai spręsti dėl pasiūlymo atmetimo, jei darbuotojams, atsakingiems už sutarčių vykdymą yra mokamas tik, pavyzdžiui, minimalus darbo užmokestis ar kyla kitų įtarimų dėl neskaidrios ir rinkos sąlygų neatitinkančios atlyginimų mokėjimo praktikos. Siūlyta įtvirtinti galimybes atmesti pasiūlymus, jei pasiūloma neįpratai maža kaina, o pirkimo sutartį vykdysiantiems pagrindiniams darbuotojams mokamas mažesnis nei įprastinis / vidutinis tokios kvalifikacijos ir srities darbuotojams mokamas atlyginimas. Pasiūlymas: 57 straipsnis. Neįprastai maža pasiūlyta kaina 2. Perkančioji organizacija, siekdama, kad neįprastai mažos kainos arba sąnaudos būtų pagrįsti, raštu kreipiasi į tokią kainą arba sąnaudas pasiūliusį dalyvį ir prašo pateikti, jos manymu, reikalingas pasiūlymo detales, įskaitant kainos ar sąnaudų sudėtines dalis ir skaičiavimus. Perkančioji organizacija, vertindama kainos ar sąnaudų pagrindimą, atsižvelgia į: <...> 4) šio įstatymo 17 straipsnio 2 dalies 2 punkto ir 87 straipsnio nuostatas. Perkančioji organizacija turi teisę spręsti, jog tiekėjas nepagrindė pasiūlytos kainos pagrįstumo, jei pirkimo sutartį vykdysiantiems pagrindiniams darbuotojams mokamas mažesnis nei vidutinis tos srities ir kvalifikacijos specialistams mokamas atlyginiams ir tiekėjas nepateikia patikimų įrodymų dėl kainos pagrįstumo šių kaštų atžvilgiu;	Nepritarti	PASTABA. Atsižvelgiant į tai, kad 2017-03-28 Seimo narių: V. Simulik, D. Gaižausko ir kt. pasiūlymai (straipsniai, jų dalys ir formuluotės) sutampa su Seimo nario A. Skardžiaus 2017-03-27 užregistruotų dalies pasiūlymų turiniu, argumentai dėl sprendimo „nepritarti“ yra analogiški (žr. lentelėje eil. nr. 4).
11.	Seimo narys T. Langaitis, 2017-03-29	2	12	Argumentai: Apribojant mokėjimo dokumentų pateikimą ir paliekant tik vieną galimą būdą, apsunkinamas tiekėjų dalyvavimas viešuose pirkimuose. Smulkiajam ir vidutiniam verslui dėl atsirandančių papildomų kaštų bus dar sudėtingiau ir nepatraukliau juose dalyvauti. Taip pat tiekėjams kyla klausimas, kodėl už naudojimąsi valstybine sistema, kuri naudą teikia tik valstybinėms įstaigoms, privaloma susimokėti. Tiekėjams ir taip išauga dokumentų pateikimo kaštai naudojantis šia sistema: dvigubai pailgėja sąskaitos faktūros pateikimo procedūra ir krūvis darbuotojams. Be to, įstatymu apibrėžus konkrečią informacinę sistemą, sukuriamas paslaugos teikimo monopolis. Tiekėjai nebegali rinktis kitų tokios pačios paslaugos teikėjų paslaugų. O šiuo metu rinkoje veikiantys tiekėjai, kurie siūlo elektroninių dokumentų paslaugas, turės pasitraukti, - jų paslaugos taps neaktualios. Atkreiptinas dėmesys ir į tai, kad šiuo metu veikianti sistema „E. sąskaita“ turi tik lietuvišką versiją ir palikus privalomą naudojimą užsienio tiekėjų dalyvavimas būtų stipriai apsunkintas. Pasiūlymas: Išbraukti įstatymo projekto 2 straipsnio 12 dalį: „2 straipsnis. Pagrindinės šio įstatymo sąvokos 12. Informacinė sistema „E. sąskaita“ – valstybės informacinė sistema, skirta informacinių technologijų priemonėmis parengti, pateikti ir išsaugoti su viešųjų pirkimų sutarčių, sudarytų vadovaujantis šiuo įstatymu, Lietuvos Respublikos viešųjų pirkimų, atliekamų gynybos ir saugumo srityje, įstatymu (toliau – Viešųjų pirkimų, atliekamų gynybos ir saugumo srityje, įstatymas), pirkimo sutarčių, sudarytų vadovaujantis Lietuvos Respublikos pirkimų, atliekamų vandentvarkos, energetikos, transporto ar pašto paslaugų srities perkančiųjų subjektų, įstatymu (toliau – Pirkimų, atliekamų vandentvarkos, energetikos, transporto ar pašto paslaugų srities perkančiųjų subjektų, įstatymas), ir vandens, energijos ar energijai gaminti skirto kuro pirkimo sutarčių, sudarytų pagal Pirkimų, atliekamų vandentvarkos, energetikos, transporto ar pašto paslaugų srities perkančiųjų subjektų, įstatymo išimtį, bei vidaus sandorių vykdymu susijusias sąskaitas už įsigyjamas prekes, paslaugas ir darbus, taip pat gauti informaciją apie pateiktų sąskaitų apmokėjimą.“.	Nepritarti	Reikalaujant sąskaitas teikti per vieningą informacinę sistemą „E. sąskaita“, bus sudaryta galimybė valstybei kontroliuoti finansinius srautus viešųjų pirkimų srityje, nes Lietuvos Respublikos finansų ministerija elektroniniu būdu gaus aktualią informaciją apie perkančiosioms organizacijoms pateiktas sąskaitas, kurių pagrindu rengiamos mokėjimo paraiškos. Viešųjų pirkimų tarnyba elektroniniu būdu gaus informaciją apie viešųjų pirkimų sutarčių vykdymą – sąskaitų pateikimą ir apmokėjimą ir tokiu būdu galės tikrinti, ar tinkamai vykdomos sudarytos viešųjų pirkimų sutartys. Be to, atsižvelgiant į tai, kad Viešųjų pirkimų tarnyba gaus duomenis iš „E. sąskaita“ sistemos, atsisakoma dalies perkančiųjų organizacijų teikiamų pirkimų ataskaitų. Pagal 2010 m. Europos Komisijos komunikate „Europos naudojimasis elektroninių sąskaitų faktūrų išrašymo privalumai” pateiktus duomenis, e. sąskaitų teikimas yra ženkliai pigesnis nei popierinių sąskaitų išrašymas – nenaudojamas popierius, nėra pašto paslaugų kaštų, nenaudojamas transportas ir t. t. Sąskaitos-faktūros pateikimo procedūra negali pailgėti – pateikimas vykdomas mygtuko paspaudimu, nereikalingas spausdinimas, vokavimas, siuntimas ir pan. Naudotojams suteikta galimybė Standartizuotos sąsajos pagalba sukurti FVAIS ir „E. sąskaita“ integraciją, tokiu būdu krūvis darbuotojams ne didėja, o mažėja. Reikalavimas teikti sąskaitas per vieną informacinę sistemą „E. sąskaita“ įtvirtintas įgyvendinant LRV 2012–2016 m. programos įgyvendinimo prioritetinių priemonių, 13 punktą „Parengti teisės aktų pakeitimus, įpareigojančius nurodytoms perkančiosioms organizacijoms nustatytuose viešuosiuose pirkimuose teikti tik elektronines sąskaitas faktūras“. Be to, jau šiuo metu galioja LRV 2015 m. birželio 26 d. nutarimas Nr. 654, kuriuo rekomenduojama perkančiosioms organizacijoms viešojo pirkimo–pardavimo sutartyse nustatyti, kad už prekes, paslaugas ir darbus tiekėjai sąskaitas teiktų elektroniniu būdu, naudodamiesi informacinės sistemos „E. sąskaita“ priemonėmis.
12.	Seimo narys T. Langaitis, 2017-03-29	10	3	2	Argumentai: Apribojant mokėjimo dokumentų pateikimą ir paliekant tik vieną galimą būdą, apsunkinamas tiekėjų dalyvavimas viešuose pirkimuose. Smulkiajam ir vidutiniam verslui dėl atsirandančių papildomų kaštų bus dar sudėtingiau ir nepatraukliau juose dalyvauti. Taip pat tiekėjams kyla klausimas, kodėl už naudojimąsi valstybine sistema, kuri naudą teikia tik valstybinėms įstaigoms, privaloma susimokėti. Tiekėjams ir taip išauga dokumentų pateikimo kaštai, naudojantis šia sistema: dvigubai pailgėja sąskaitos faktūros pateikimo procedūra ir krūvis darbuotojams. Be to, įstatymu apibrėžus konkrečią informacinę sistemą, sukuriamas paslaugos teikimo monopolis. Tiekėjai nebegali rinktis kitų tokios pačios paslaugos teikėjų paslaugų. O šiuo metu rinkoje veikiantys tiekėjai, kurie siūlo elektroninių dokumentų paslaugas, turės pasitraukti, - jų paslaugos taps neaktualios. Pasiūlymas: Pakeisti įstatymo projekto 10 straipsnio 3 dalies ir 2 punktą ir jį išdėstyti taip: „10 straipsnis. Vidaus sandoriai 2) reikalauja iš tiekėjo, kad vykdant vidaus sandorius pridėtinės vertės mokesčio sąskaitos faktūros, sąskaitos faktūros, kreditiniai ir debetiniai dokumentai bei avansinės sąskaitos būtų teikiami naudojantis informacinių sistemų informacinės sistemos „E. sąskaita“ priemonėmis;“.	Nepritarti	Žr. Komiteto nuomonę pagrindžiančius argumentus dėl Seimo nario T. Langaičio pasiūlymo eil. nr. 11.
13.	Seimo narys T. Langaitis, 2017-03-29	22	3 4 12	Argumentai: Apribojant mokėjimo dokumentų pateikimą ir paliekant tik vieną galimą būdą, apsunkinamas tiekėjų dalyvavimas viešuose pirkimuose. Smulkiajam ir vidutiniam verslui dėl atsirandančių papildomų kaštų bus dar sudėtingiau ir nepatraukliau juose dalyvauti. Taip pat tiekėjams kyla klausimas, kodėl už naudojimąsi valstybine sistema, kuri naudą teikia tik valstybinėms įstaigoms, privaloma susimokėti. Tiekėjams ir taip išauga dokumentų pateikimo kaštai, naudojantis šia sistema: dvigubai pailgėja sąskaitos faktūros pateikimo procedūra ir krūvis darbuotojams. Be to, įstatymu apibrėžus konkrečią informacinę sistemą, sukuriamas paslaugos teikimo monopolis. Tiekėjai nebegali rinktis kitų tokios pačios paslaugos teikėjų paslaugų. O šiuo metu rinkoje veikiantys tiekėjai, kurie siūlo elektroninių dokumentų paslaugas, turės pasitraukti, - jų paslaugos taps neaktualios. Pasiūlymas: Pakeisti įstatymo projekto 22 straipsnio 3 dalį ir išdėstyti taip: „22 straipsnis. Bendravimas ir keitimasis informacija 3. Pasirašant ar nutraukiant pirkimo ir preliminariąsias sutartis, vykdant ir keičiant pirkimo sutartis, perkančiosios organizacijos ir tiekėjo bendravimas ir keitimasis informacija gali vykti ne Centrinės viešųjų pirkimų informacinės sistemos priemonėmis. Vykdant pirkimo sutartis, pridėtinės vertės mokesčio sąskaitos faktūros, sąskaitos faktūros, kreditiniai ir debetiniai dokumentai bei avansinės sąskaitos turi būti teikiami naudojantis informacinių sistemų informacinės sistemos „E. sąskaita“ priemonėmis, išskyrus šio straipsnio 12 dalyje nustatytus atvejus ir kai pirkimo sutartys sudaromos žodžiu.“. Pakeisti įstatymo projekto 22 straipsnio 4 dalį ir išdėstyti taip: „22 straipsnis. Bendravimas ir keitimasis informacija 4. Centrinės viešųjų pirkimų informacinės sistemos priemonės, centrinės perkančiosios organizacijos siūlomos elektroninės priemonės, informacinės sistemos „E. sąskaita“ priemonės ir jų techninės charakteristikos turi nediskriminuoti tiekėjų, būti visiems prieinamos ir suderintos su visuotinai naudojamomis informacinių ir ryšių technologijų priemonėmis, neriboti tiekėjų galimybių dalyvauti pirkimo procedūrose.“. Pakeisti įstatymo projekto 22 straipsnio 12 dalį ir išdėstyti taip: „22 straipsnis. Bendravimas ir keitimasis informacija 12. Jeigu mobilizacijos, karo ir nepaprastosios padėties atveju yra Centrinės viešųjų pirkimų informacinės sistemos ar informacinės sistemos „E. sąskaita“ pažeidimų, dėl kurių negalimas perkančiojo subjekto ir tiekėjo bendravimas ir keitimasis informacija naudojantis šiomis sistemomis, atliekant pirkimus gali būti naudojamos kitos šiame straipsnyje Centrinei viešųjų pirkimų informacinei sistemai keliamus reikalavimus atitinkančios elektroninės priemonės, vykdant pirkimo sutartis, pridėtinės vertės mokesčio sąskaitos faktūros, sąskaitos faktūros, kreditiniai ir debetiniai dokumentai bei avansinės sąskaitos gali būti teikiami ne elektroninėmis priemonėmis.“	Nepritarti	Žr. Komiteto nuomonę pagrindžiančius argumentus dėl Seimo nario T. Langaičio pasiūlymo eil. nr. 11.
14.	Seimo narys T. Langaitis, 2017-03-29	92	10	Argumentai: Apribojant mokėjimo dokumentų pateikimą ir paliekant tik vieną galimą būdą, apsunkinamas tiekėjų dalyvavimas viešuose pirkimuose. Smulkiajam ir vidutiniam verslui dėl atsirandančių papildomų kaštų bus dar sudėtingiau ir nepatraukliau juose dalyvauti. Taip pat tiekėjams kyla klausimas, kodėl už naudojimąsi valstybine sistema, kuri naudą teikia tik valstybinėms įstaigoms, privaloma susimokėti. Tiekėjams ir taip išauga dokumentų pateikimo kaštai, naudojantis šia sistema: dvigubai pailgėja sąskaitos faktūros pateikimo procedūra ir krūvis darbuotojams. Be to, įstatymu apibrėžus konkrečią informacinę sistemą, sukuriamas paslaugos teikimo monopolis. Tiekėjai nebegali rinktis kitų tokios pačios paslaugos teikėjų paslaugų. O šiuo metu rinkoje veikiantys tiekėjai, kurie siūlo elektroninių dokumentų paslaugas, turės pasitraukti, - jų paslaugos taps neaktualios. Pasiūlymas: Išbraukti įstatymo projekto 92 straipsnio 10 dalį: „92 straipsnis. Pirkimų valdyme dalyvaujančios institucijos 10. Duomenis apie pirkimo sutarčių ir vidaus sandorių vykdymą iš informacinės sistemos „E. sąskaita“ į Centrinę viešųjų pirkimų informacinę sistemą teikia valstybės įmonė Registrų centras. Informaciją, kuri turi būti teikiama pagal šį reikalavimą, nustato Viešųjų pirkimų tarnyba.“.	Nepritarti	Žr. Komiteto nuomonę pagrindžiančius argumentus dėl Seimo nario T. Langaičio pasiūlymo eil. nr. 11.

4. Balsavimo rezultatai: pritarta bendru sutarimu.

Komiteto pirmininkas	Virginijus Sinkevičius

Ekonomikos komiteto biuro patarėja Raimonda Danė