LIETUVOS RESPUBLIKOS SEIMO KANCELIARIJOS

TEISĖS DEPARTAMENTAS

IŠVADA

DĖL LIETUVOS RESPUBLIKOS VALSTYBĖS IR SAVIVALDYBIŲ ĮSTAIGŲ DARBUOTOJŲ IR KOMISIJŲ NARIŲ DARBO APMOKĖJIMO ĮSTATYMO NR. XII-198 PAKEITIMO ĮSTATYMO PROJEKTO

2019-10-21 Nr. XIIIP-4024

Vilnius

Įvertinę įstatymo projekto atitiktį Konstitucijos, įstatymų ir teisės technikos taisyklių reikalavimams, teikiame šias pastabas:

Projekto 1 straipsnyje nauja redakcija dėstomo valstybės ir savivaldybių įstaigų darbuotojų darbo apmokėjimo ir komisijų narių atlygio už darbą (toliau – keičiamas įstatymas) 3 straipsnio 1 dalies 2 punkte prieš skaičių „51“ įrašytinas žodis „nuo“.

Keičiamo įstatymo 4 straipsnio 2 dalies 2 punkto a papunktyje brauktini pertekliniai žodžiai „kurį tvirtina Vyriausybė“, nes tai, jog Mokymo lėšų apskaičiavimo, paskirstymo ir panaudojimo tvarkos aprašą tvirtina Lietuvos Respublikos Vyriausybė, jau nustatyta šios dalies 1 punkto b papunktyje.

Siekiant teisinio aiškumo, keičiamo įstatymo 4 straipsnio 3 dalyje reikėtų nurodyti subjektą, įgaliotą tvirtinti biudžetinėse įstaigose dirbančių trenerių pareigybių aprašymo metodiką, nes pagal siūlomą reguliavimą treneriai yra išskiriami iš visų darbuotojų kategorijų, kurių pareigybių aprašymų metodikas yra įgalioti tvirtinti atitinkami viešojo administravimo subjektai. Kartu atkreipiame dėmesį, kad šioje dalyje reikėtų aiškiau formuluoti išimtį dėl mokytojų ir trenerių pareigybių aprašymo, nes esama formuluotė, kai naudojami skliausteliai, suponuoja išimtį tik dėl mokytojų, kurie yra treneriai. Taip pat siūlome keičiamo įstatymo 7 straipsnyje aiškiau atskleisti trenerių priskyrimo tam tikrai darbo apmokėjimo sistemai tvarką, nes iš siūlomo reguliavimo nėra aišku pagal kuriame priede įtvirtintus darbo apmokėjimo principus būtų apmokamas biudžetinėse įstaigose dirbančių trenerių darbas.

Atsižvelgiant į tai, kad keičiamo įstatymo 5 straipsnio 1 dalies 3 punkte yra siūloma nustatyti atskirą mokėjimą už darbą, esant nukrypimų nuo normalių darbo sąlygų, kas būtų laikoma viena iš biudžetinės įstaigos darbuotojo darbo užmokesčio sudedamųjų dalių, manytina, kad keičiamo įstatymo 5 straipsnio 3 dalyje, nustatant darbo apmokėjimo sistemoje pareiginės algos pastoviosios dalies dydžio kriterijus neturėtų būti atsižvelgiama į nukrypimus nuo normalių darbo sąlygų.

Keičiamo įstatymo 5 straipsnio 4 dalies nuostata, numatanti, kad darbo apmokėjimo sistema turi būti keičiama, keičiantis šio įstatymo prieduose nustatytiems koeficientams ar darbo užmokesčio finansavimui, svarstytina dėl kelių priežasčių. Pirma, nuostata, kad biudžetinės įstaigos vidaus administravimo aktas turi būti derinamas ir neprieštarauti besikeičiančiam įstatyminiam reguliavimui, yra perteklinis. Antra, nėra aiški nuostata, nustatanti, kad darbo apmokėjimo sistema turi būti keičiama, atsižvelgiant į darbo užmokesčio finansavimą. Pažymėtina, kad darbo užmokestį lemia konkretūs įstatyme ir jo pagrindu patvirtintoje darbo apmokėjimo sistemoje įtvirtinti kriterijai ir sąlygos. Jų pagrindu biudžetinės įstaigos gaunamas darbo užmokesčio fondas paskirstomas ir mokamas darbuotojams. Tačiau įstatyme visiškai neatskleista, kokiu pagrindu, kokiu mastu ir kokiais dydžiais turėtų būti sumažinti ar padidinti darbo apmokėjimo sistemoje įtvirtinti objektyviais kriterijais sąlygoti koeficientai individualiems darbuotojams tais atvejais, kai pavyzdžiui, biudžetinei įstaigai biudžetiniais metais darbo užmokesčio fondas būtų padidintas 100 tūkst. eurų palyginus su praėjusiais metais. Mūsų manymu, padidėjusio ar sumažėjusio darbo užmokesčio fondo paskirstymas, atsižvelgiant į įtvirtintą objektyvią darbo apmokėjimo sistemą ir joje numatytas koeficientų dydžių ribas, yra išimtinai įstaigos vadovo kompetencija, o darbo apmokėjimo sistema turėtų būti keičiama tada, kai keičiasi pats įstatyminis reguliavimas, bet ne tada, kai santykinai sumažėja ar padidėja biudžetinės įstaigos gaunamas darbo užmokesčio finansavimas.

Keičiamo įstatymo 7 straipsnio 3 ir 4 dalyse vietoj žodžių „nustatytoms funkcijos“ įrašytini žodžiai „nustatytoms funkcijoms“.

Nėra aiškus keičiamo įstatymo 7 straipsnio 6 dalyje įtvirtintos nuostatos, nustatančios, kad A1 lygio pareigybių pareiginės algos pastoviosios dalies koeficientai darbo apmokėjimo sistemoje nustatomi 20 procentų didesni nei A2 lygio pareigybėms nustatyti koeficientai, praktinis įgyvendinimas. Atkreiptinas dėmesys, kad projekte neatskleistas A1 ir A2 lygio pareigybių, kurių koeficientų dydžiai turi skirtis 20 procentų, ir šias pareigas einančių darbuotojų tarpusavio santykis, nėra aišku, ar čia turima omenyje konkreti pareigybė, į kurią gali būti priimami ir A1 ir A2 lygio darbuotojai, ar vis dėlto, turima omenyje, kad bet kokiai A1 lygio pareigybei turi būti nustatomas 20 procentų didesnis koeficientas nei kažkurios A2 lygio pareigybės koeficientas. Kitaip sakant, iš siūlomo reguliavimo nėra aišku, kokiai A1 lygio pareigybei turėtų būti nustatytas 20 procentų didesnis koeficientas, jeigu, pavyzdžiui, biudžetinės įstaigos vadovo pavaduotojui (A2 lygio pareigybė) pagal įstatymo 1 priedą būtų nustatytas 12, 67 koeficientas, t.y. nėra aišku, ar šiuo atveju įstaigos vadovui (A 1 lygio pareigybė) turi būti nustatytas 20 procentų didesnis koeficientas (tačiau tokiu atveju nustatytas koeficientas: 12,67 +20%=15,20, nebepatenka į įstaigos vadovui taikomas koeficientų ribas (6,72-14,08), ar, vis dėlto, 20 procentų didesnis koeficientas turėtų būti nustatytas kažkuriai kitai su vadovo pavaduotojo siejamai ir su ja lyginamai A1 lygio pareigybei.

Atkreiptinas dėmesys, kad įstatymo tekste nebe pirmą kartą vartojant valstybės institucijos, pareigų ar teisės akto pavadinimą, žodžiai „Lietuvos Respublikos“ gali būti neberašomi. Atsižvelgiant į tai bei siekiant teisės akto glaustumo, keičiamo įstatymo 8 straipsnio 4 dalies pirmajame sakinyje nurodant švietimo, mokslo ir sporto ministro pareigų pavadinime, žodžiai „Lietuvos Respublikos“ nebeturėtų būti rašomi. Atitinkamai tikslintinos ir kitos keičiamo įstatymo nuostatos.

Keičiamo įstatymo 9 straipsnio 4 dalyje reikėtų aiškiau apibrėžti nacionalinių ir valstybinių kultūros ir meno įstaigų atlikėjų pareiginės algos kintamosios dalies dydžio nustatymo ir mokėjimo principus, nes nėra aišku: 1) ar vertinamos būsimos mėnesio (mėnesių) veiklos užduotys, atsižvelgiant į būsimą repertuarą, ar, vis dėlto vertinamos atliktos per praeitą mėnesį (praeitus mėnesius) atliktos užduotys; 2) nuo kokio momento ir kokiam terminui atlikėjui gali būti nustatoma kintamoji dalis, t.y. konkrečiam apibrėžtam laikotarpiui, ar, vis dėlto, kintamoji dalis nustatoma iki kito atliktų (ar būsimų) užduočių vertinimo; 3) ar iki 160 procentų pareiginės algos pastoviosios dalies dydžio gali siekti vieno einamojo mėnesio kintamoji dalis, ar, vis dėlto, visų kalendorinių metų mėnesių kintamosios dalys neturi viršyti 160 procentų metinės pareiginės algos pastovios dalies dydžio, t.y. neatskleista, ar gali 6 mėnesius būti mokama 320 procentų pastoviosios dalies dydžio kintamoji dalis, jei kitus šešis kalendorinių metų mėnesius kintamoji dalis nenustatoma.

Siekiant teisinio aiškumo, keičiamo įstatymo 10 straipsnyje turėtų būti nurodoma viršutinė priemokų ir pareiginės algos kintamosios dalies suma, kai kintamoji dalis ir priemoka mokama įstatymo 9 straipsnio 4 dalyje nurodytiems nacionalinių ir valstybinių kultūros ir meno įstaigų vadovams bei atlikėjams.

Svarstytinas keičiamo įstatymo 12 straipsnio 1 dalies 5 punkte nustatyto reikalavimas pagrįstumas, pagal kurį premija gali būti mokama tik tiems dėl profesijos specifikos nebegalintiems dirbti pagal įgytą specialybę biudžetinių įstaigų darbuotojams, su kuriais darbo sutartis nutraukiama, kurie yra įgiję teisę gauti socialinio draudimo senatvės pensiją arba kompensacinę išmoką. Mūsų nuomone, premijos atleidžiamiems darbuotojams biudžetinės įstaigos vadovo sprendimu mokėjimas bei šių asmenų socialinės garantijos, kurios užtikrinamos įstatymų nustatyta tvarka, yra du atskiri, tarpusavyje nesusiję ir nepriklausomi vienas nuo kito dalykai. Atsižvelgiant į tai, siūlome atsisakyti teisės gauti socialinio draudimo senatvės pensiją arba kompensacinę išmoką kaip privalomos kumuliatyvios galimos premijos mokėjimo sąlygos. Siūlytina patikslinti 12 straipsnio 2 dalyje pateikta nuorodą į šio straipsnio 1 dalies 1-5 papunkčius, kadangi tai apima visus šioje dalyje nurodytus punktus (ne papunkčius), tai jų nurodyti nereikėtų.

Keičiamo įstatymo 14 straipsnio 4 dalyje skliaustuose išdėstyta nuostata, numatanti, kad savivaldybių biudžetinių įstaigų, išskyrus švietimo įstaigas ir seniūnijas – biudžetines įstaigas, vadovų metinę veiklą vertina merai, nėra aiški dėl kelių priežasčių. Pirma, sakinys, kuriame išdėstyta ši išlyga, reguliuoja nepatenkinamai 2 kartus iš eilės įvertintų biudžetinių įstaigų atleidimą iš pareigų, o ne vertinimą atliekančius subjektus, todėl nėra aiški šios išlygos paskirtis įvertintų vadovo atleidimo iš pareigų reguliavimo atžvilgiu. Antra, jeigu nustatomas imperatyvas, kad savivaldybių biudžetinių įstaigų vadovus vertina ne savininko teises ir pareigas įgyvendinanti institucija arba jos įgaliotas asmuo, o savivaldybės meras, turėtų būti kitaip formuluojama pati biudžetinių įstaigų vadovų metinių užduočių nustatymo ir jų vertinimo tvarka, nustatyta šio straipsnio 3 ir 4 dalyse. Trečia, ši nuostata nedera su šio straipsnio 9 dalimi, kurioje nustatyta, kad savivaldybių biudžetinių įstaigų vadovų veiklą vertina savininko teises ir pareigas įgyvendinanti institucija, dalyvaujant merams.

Keičiamo įstatymo 14 straipsnio 9 dalies 1 ir 2 punktai tikslintini ir redaguotini, atsisakant skliaustelių bei vietoj žodžių „biudžetinės įstaigos vadovo“ įrašant žodžius „biudžetinės įstaigos vadovui“, t.y. šių punktų nuostatos turi būti išdėstytos analogiškai 3 ir 4 punktuose įtvirtintoms nuostatoms.

Nėra aiški keičiamo įstatymo 14 straipsnio 11 dalies nuostata, numatanti, kad biudžetinės įstaigos vadovas ar jo įgaliotas asmuo, gavęs iš tiesioginių vadovų darbuotojų įvertinimą ir jų siūlymus, gali jiems pritarti arba pakeisti juos. Atkreiptinas dėmesys, kad ši nuostata stokoja elementarios teisinės logikos, pagal kurią joks subjektas pats negali pakeisti kito asmens savarankiškai priimto vienašališko sprendimo, t.y. biudžetinės įstaigos vadovas arba pritaria išdėstytam tiesioginio vadovo siūlymui, arba jam nepritaria (priima savo vienašališkai nustatytą sprendimą), tačiau jokiu būdu ne pakeičia tiesioginio vadovo siūlymą, kuris yra baigtinis tiesioginio vadovo valios aktas.

Keičiamo įstatymo 5 priedo 1 punkte išdėstytos lentelės antrame stulpelyje, kuriame nustatomas pedagoginio darbo stažas metais, reikėtų atsisakyti perteklinio žodelio „iki“.

Atsižvelgiant į teisės technikos taisykles, projekto 2 straipsnio 2 dalyje vietoj žodžių „įsigalioja tokia šio įstatymo 1 straipsniu keičiamo Lietuvos Respublikos valstybės ir savivaldybių įstaigų darbuotojų ir komisijų narių darbo apmokėjimo įstatymo“ įrašytini žodžiai „įsigalioja tokia šio įstatymo 1 straipsnyje nauja redakcija išdėstyto Lietuvos Respublikos valstybės ir savivaldybių įstaigų darbuotojų darbo apmokėjimo ir komisijų narių atlygio už darbą įstatymo“. Analogiškai tikslintinos ir projekto 2 straipsnio 3 ir 6 dalys.

Svarstytina, ar projekto 2 straipsnio 5 dalyje po žodžių „įstaigų atlikėjams – einamųjų metų“ neturėtų būti įrašyti žodžiai „mėnesio (mėnesių)“.

Pažymėtina, kad projekto 2 straipsnio 8 dalies nuostata numatanti, kad valstybės biudžeto lėšos šiam įstatymui įgyvendinti 2020 metais skiriamos įvertinus biudžetinių įstaigų optimizavimo galimybes, yra neįgyvendinama, nes įsigaliojus šiai nuostatai, t.y. 2020 m. sausio 1 d., Lietuvos Respublikos valstybės ir savivaldybių biudžetų finansinių rodiklių įstatymas jau bus įsigaliojęs.

Departamento direktorius	Andrius Kabišaitis

E. Mušinskis, tel. (8 5) 239 6356, el. p. edvinas.musinskis@lrs.lt

J. Raškauskaitė, tel. (8 5) 239 6842, el. p. jurgita.raskauskaite@lrs.lt

I. Šambaraitė, tel. (8 5) 239 6850, el. p. irena.sambaraite.lrs.lt