LIETUVOS RESPUBLIKOS SEIMO

Biudžeto ir finansų komitetas

PAGRINDINIO KOMITETO IŠVADA

DĖL LIETUVOS RESPUBLIKOS VARTOJIMO KREDITO ĮSTATYMO ĮSTATYMO NR. XI-1253 3, 5, 22, 252, 34 STRAIPSNIŲ IR 3 PRIEDO PAKEITIMO ĮSTATYMO PROJEKTO NR. XIIP-4764

2016-11-03 Nr. 109-P-47

Vilnius

1. Komiteto posėdyje dalyvavo: Biudžeto ir finansų komiteto nariai: Petras Narkevičius, Bronius Bradauskas, Kęstutis Glaveckas, Kęstutis Bartkevičius, Andrius Palionis, Rytas Kupčinskas, Raimundas Markauskas, Antanas Nesteckis, Vitalija Vonžutaitė. Biudžeto ir finansų komiteto biuras: biuro vedėja Alina Brazdilienė, patarėjai: Janina Alasevičienė, Jolanta Dzikaitė, Dalia Mudėnienė, Jolanta Žaltkauskienė, padėjėja Danguolė Zabulėnienė.

2. Ekspertų, konsultantų, specialistų išvados, pasiūlymai, pataisos, pastabos (toliau – pasiūlymai):

Eil. Nr.	Pasiūlymo teikėjas, data	Siūloma keisti	Pasiūlymo turinys	Komiteto nuomonė	Argumentai, pagrindžiantys nuomonę

str.	str. d.	p.

1.	Seimo kanceliarijos Teisės departamentas, 2016-10-07	5	Įvertinę projekto atitiktį Konstitucijai, įstatymams, teisėkūros principams ir teisės technikos taisyklėms, teikiame šią pastabą: Projekto 5 straipsniu keičiamo įstatymo 34 straipsnio 4 dalyje siūloma nustatyti taisyklę, kad tais atvejais, kai neįmanoma nustatyti juridinio asmens praėjusių metų bendrųjų metinių veiklos pajamų, priežiūros institucija vietoj šio straipsnio 1 dalies 2 ar 3 punkte arba šio straipsnio 2 dalyje nurodytos baudos skirti juridiniam asmeniui baudą iki 80 000 eurų. Atkreipiame dėmesį, kad teikiamas įstatymo projektas yra Lietuvos Respublikos su nekilnojamuoju turtu susijusio kredito įstatymo projekto Reg. Nr. XIIP-4763 lydintysis įstatymo projektas. Pastarojo projekto 53 straipsnio 3 dalyje siūloma nustatyti, kad fiksuoto dydžio baudą už atitinkamus įstatymo pažeidimus priežiūros institucija skiria tuo atveju, kai ,,sunku ar neįmanoma nustatyti juridinio asmens bendrųjų metinių“. Taigi abiejuose įstatymo projektuose sąlyga, kuriai esant juridiniam asmeniui gali būti skirta fiksuoto dydžio bauda, apibūdinama nevienodai. Siekiant teisinio reguliavimo nuoseklumo bei vienodos praktikos skiriant juridiniams asmenims baudas nustatymo, svarstytina, ar sąlyga, kuriai esant juridiniam asmeniui galėtų būti skirta fiksuoto dydžio bauda, neturėtų būti formuluojama vienodai.	Pritarti išdalies	1. Patikslinti Projekto 5 straipsniu keičiamo Vartojimo kredito įstatymo 34 straipsnio 4 dalį ir ją išdėstyti taip: „4. Tais atvejais, kai sunku ar neįmanoma nustatyti juridinio asmens praėjusių metų bendrųjų metinių veiklos pajamų, priežiūros institucija turi teisę vietoj šio straipsnio 1 dalies 2 ar 3 punkte arba šio straipsnio 2 dalyje nurodytos baudos skirti juridiniam asmeniui baudą iki 80 000 eurų.“ 2.Argumentai: Atsižvelgiant į Seimo kanceliarijos Teisės departamento išvados dėl Su nekilnojamuoju turtu susijusio kredito įstatymo projekto Nr. XIIP-4763 20 punkte pateiktą pastabą bei laikantis nuoseklumo, siūlytina patikslinti ir keičiamo Vartojimo kredito įstatymo 252 straipsnio 1 dalį įtvirtinant, nuo kokio momento turėtų būti skaičiuojamas 6 mėnesių laikotarpis, per kurį paskolos davėjas vienam vartojimo kredito gavėjui gali suteikti ne didesnį kaip 500 eurų vartojimo kreditą vienoje tarpusavio skolinimosi platformoje: Pasiūlymas: Patikslinti Projekto 4 straipsniu keičiamo Vartojimo kredito įstatymo 252 straipsnio 1 dalį ir ją išdėstyti taip: 1. Paskolos davėjas vienam vartojimo kredito gavėjui gali suteikti ne didesnį kaip 500 eurų vartojimo kreditą per dvylikos mėnesių laikotarpį nuo pirmo kredito suteikimo dienos vienoje tarpusavio skolinimo platformoje.“

3. Piliečių, asociacijų, politinių partijų, lobistų ir kitų suinteresuotų asmenų pasiūlymai:

Eil. Nr.	Pasiūlymo teikėjas, data	Siūloma keisti	Pasiūlymo turinys	Išvadų rengėjų nuomonė	Argumentai, pagrindžiantys nuomonę

str.	str. d.	p.

1.	Lietuvos bankų asociacija, 2016-10-04	3	2	2, 3, 10	2. Dėl Vartojimo kredito įstatymo projekto (Nr. XIIP-4764) Pasiūlytas Vartojimo kredito įstatymo 3 str. 2 dalies 2 ir 3 p. pakeitimas bei 3 str. 2 d. 10 p. panaikinimas turės didelės neigiamos įtakos kreditams teikiamiems pagal Lietuvos Respublikos valstybės paramos daugiabučiams namams atnaujinti (modernizuoti) įstatymą. Kreditų, teikiamų pagal Lietuvos Respublikos valstybės paramos daugiabučiams namams atnaujinti (modernizuoti) įstatymą, rūšis yra ypatinga tuo, kad jos esmines sąlygas ir procesą apibrėžia specialūs teisės aktai – nustatomas net maksimalus palūkanų dydis, maksimalus terminas ir t. t. Nustatant specialias tokių kreditų teikimo sąlygas, yra užtikrinama ir tinkama vartotojų teisių apsauga. Ši apsauga yra realizuojama į paskolų teikimo procesą įtraukiant įvairias institucijas, kurios vertina projektus, padeda atrinkti paslaugų teikėjus, o taip pat įstatymais įtvirtinant ir specialias apsaugos priemones kredito gavėjams – pvz., „Draudžiama nukreipti išieškojimą pagal buto savininko neįvykdytas prievoles dėl atnaujinimo (modernizavimo) projektų jo dalies apmokėjimo į jo butą atnaujintame (modernizuotame) name, jeigu tai yra vienintelis šeimos (vieno gyvenančio asmens) būstas.“ (žr. Valstybės paramos daugiabučiams namams atnaujinti (modernizuoti) įstatymo 6 str. 2 dalis). Dar svarbiau yra tai, kad paskolos teikimo procese butų savininkai dalyvauja ribotai, t. y. jų dalyvavimas priklauso nuo jų noro ir aktyvumo; ir siekiant užtikrinti vieną iš prioritetinių Lietuvos Respublikos Vyriausybės tikslų – suaktyvinti renovaciją, teisės aktuose yra įtvirtintas daugumos principas – kai daugumai savininkų pritarus, sutartį visų savininkų vardu sudaro namo administratorius. Esant tokiai proceso specifikai, bankai dažnai neturi jokio tiesioginio santykio ir net kontakto su galutiniu kredito gavėju, todėl neturi jokių galimybių įteikti Vartojimo kredito įstatyme numatytą ikisutartinę informaciją, surinkti informaciją būtiną kreditingumui nustatyti ir t. t. Direktyvos preambulės 17 p. yra numatyta, kad „direktyva taip pat neturėtų būti taikoma kitoms aiškiai nurodytoms specializuotų kredito sutarčių rūšims, kurios nuo standartinių hipotekos kreditų skiriasi savo pobūdžiu ir susijusia rizika, <...> Tikslinga leisti valstybėms narėms šios direktyvos netaikyti tam tikroms kredito sutartims, pavyzdžiui, sudaromoms su tam tikros visuomenės dalies atstovais palankiomis sąlygomis. Nepasinaudodami Direktyvoje numatyta galimybe taikyti išimtį (kuri beje jau yra įtvirtinta ir Vartojimo kredito įstatyme, ir būtent ši išimtis leidžia sėkmingai teikti kreditus daugiabučiams namams modernizuoti, nors ją dabar dėl nesuprantamų priežasčių siūloma panaikinti) galime labai neigiamai paveikti kreditų daugiabučiams namams teikimą. Pažymėtina, kad vidutinė kredito suma, suteikiama pagal sutartį dėl kredito daugiabučiams namams modernizuoti įstatymą suteikimo (pagal vieną sutartį yra suteikiama suma visiems name esančių butų savininkams), yra žymiai didesnė nei numatyta Vartojimo kredito įstatymo 3 str. 2 dalies 3 p., todėl absoliuti dauguma teikiamų kreditų patektų į Vartojimo kredito įstatymo reguliavimo sritį ir jų teikimas būtų pagal esamą modelį taptų neįmanomas. Tuo tarpu vienam kredito gavėjui suteikiama vidutinė kredito suma yra gerokai mažesnė nei numatyta (ir tik tais atvejais, kai iš esmės visas daugiabutis namas priklauso vienam asmeniui, kredito suma suteikiama vienam asmeniui viršytų numatytą įstatyme ir toks kreditas turėtų būti teikiamas pagal Vartojimo kredito įstatymą), todėl esamą daugiabučių namų modernizavimo modelį išgelbėtų pakeitimas, kuris sumą susietų su vienam kredito gavėjui suteikiama suma, o ne su bendra kredito suma suteikiama pagal kredito sutartį. Siekiant išsaugoti veikiantį daugiabučių namų modernizacijos modelį primygtinai siūlome: nepanaikinti Vartojimo kredito įstatymo 3 str. 2 dalies 10 p. nes būtent ši nuostata leidžia veikti esamam daugiabučių namų modernizacijos modeliui; nekeisti Vartojimo kredito įstatymo 3 str. 2 dalies 2 p., nes atliktas patikslinimas žodį „renovacija“ pakeičiant į „atnaujinimas (modernizavimas)“ aiškiai suponuoja nuomonę, kad tokiems kreditams turės būti taikomas Vartojimo kredito įstatymas, kas iš praktinės pusės iš esmės yra neįmanoma; Vartojimo kredito įstatymo 3 str. 2 dalies 3 p. pakeisti išdėstant taip: „3) kredito sutartims, kai bendra vienam kredito gavėjui suteikiamo kredito suma yra didesnė negu 75 000 eurų, išskyrus kredito sutartis, kurių įvykdymas neužtikrinamas nekilnojamojo turto hipoteka arba su nekilnojamuoju turtu susijusia teise ir kurių paskirtis yra gyvenamosios paskirties nekilnojamojo turto atnaujinimas (modernizacija) ar jo vertės padidinimas;“	Pritarti	1. Išbraukti projekto 1 straipsnio 4 dalį, kuria Vartojimo kredito įstatymo 3 straipsnio 2 dalies 10 punktas pripažįstamas netekusiu galios, taip pat patikslinti projekto 1 straipsnio 3 dalimi keičiamo Vartojimo kredito įstatymo 3 straipsnio 2 dalies 3 punktą ir visą projekto 1 straipsnį išdėstyti taip: „1 straipsnis. 3 straipsnio pakeitimas 1. Pakeisti 3 straipsnio 2 dalies 1 punktą ir jį išdėstyti taip: „1) kredito sutartims, kurių įvykdymas užtikrinamas nekilnojamojo turto hipoteka arba su nekilnojamuoju turtu susijusia teise;“ 2. Pakeisti 3 straipsnio 2 dalies 2 punktą ir jį išdėstyti taip: „2) kredito sutartims, kurių paskirtis – įgyti arba išlaikyti teisę į žemės arba kito esamo ar projektuojamo nekilnojamojo turto nuosavybę, išskyrus atvejus, kai vartojimo kredito sutarties sudarymo paskirtis yra esamo gyvenamosios paskirties nekilnojamojo turto atnaujinimas (modernizacija) ar jo vertės padidinimas;“ 3. Pakeisti 3 straipsnio 2 dalies 3 punktą ir jį išdėstyti taip: „3) kredito sutartims, kai bendra suteikiamo kredito suma yra didesnė negu 75 000 eurų, išskyrus kredito sutartis, kurių įvykdymas neužtikrinamas nekilnojamojo turto hipoteka arba su nekilnojamuoju turtu susijusia teise ir kurių paskirtis yra gyvenamosios paskirties nekilnojamojo turto atnaujinimas (modernizacija) ar jo vertės padidinimas;. Šis įstatymas visais atvejais netaikomas kredito sutartims, kurios sudaromos pagal Lietuvos Respublikos valstybės paramos daugiabučiams namams atnaujinti (modernizuoti) įstatymą.“ 4. Pripažinti netekusiu galios 3 straipsnio 2 dalies 10 punktą.“

4. Valstybės ir savivaldybių institucijų ir įstaigų pasiūlymai: negauta.

5. Subjektų, turinčių įstatymų leidybos iniciatyvos teisę, pasiūlymai:

Eil. Nr.	Pasiūlymo teikėjas, data	Siūloma keisti	Pastabos	Pasiūlymo turinys	Išvadų rengėjų nuomonė	Argumentai, pagrindžiantys nuomonę

str.	str. d.	p.

1.	Lietuvos Respublikos Vyriausybė, 2016-09-21 nutarimas Nr. 947	Lietuvos Respublikos Vyriausybė nutaria: 1. Pritarti Lietuvos Respublikos su nekilnojamuoju turtu susijusio kredito įstatymo, Lietuvos Respublikos vartojimo kredito įstatymo Nr. XI-1253 3, 5, 22, 252, 34 straipsnių ir 3 priedo pakeitimo įstatymo, Lietuvos Respublikos Lietuvos banko įstatymo Nr. I-678 42 straipsnio ir 1 priedo pakeitimo įstatymo ir Lietuvos Respublikos finansų įstaigų įstatymo Nr. IX-1068 3 straipsnio pakeitimo įstatymo projektams ir pateikti juos Lietuvos Respublikos Seimui. 2. Prašyti Lietuvos Respublikos Seimą svarstyti šiuos įstatymų projektus skubos tvarka, siekiant įgyvendinti 2014 m. vasario 4 d. Europos Parlamento ir Tarybos direktyvą 2014/17/ES dėl vartojimo kredito sutarčių dėl gyvenamosios paskirties nekilnojamojo turto, kuria iš dalies keičiamos direktyvos 2008/48/EB ir 2013/36/ES bei Reglamentas (ES) Nr. 1093/2010 (OL 2014 L 60, p. 34). 3. Įgalioti finansų ministrę Rasą Budbergytę, o jai negalint dalyvauti – finansų viceministrą Algimantą Rimkūną atstovauti Lietuvos Respublikos Vyriausybei, svarstant nurodytus įstatymų projektus Lietuvos Respublikos Seime.	Pritarti
2.	Seimo narys Andrius Palionis, 2016-10-11	3	N	Argumentai: Vartojimo kredito įstatymo 111 straipsnyje yra įtvirtintas draudimas sudaryti sutartį su neveiksniu tam tikroje srityje asmeniu, ribotai veiksniu tam tikroje srityje asmeniu arba asmeniu, kuris sprendimus tam tikroje srityje priima naudodamasis pagalba (toliau – neveiksnus tam tikroje srityje asmuo), taip pat įtvirtinta pareiga vartojimo kredito davėjui ir vartojimo kredito tarpininkui įsitikinti asmens, norinčio sudaryti vartojimo kredito sutartį, veiksnumu – t. y., ar jis nėra pripažintas neveiksniu tam tikroje srityje asmeniu. Minėta pareiga įsitikinti asmens veiksnumu yra susijusi su kiekvieno potencialaus kredito gavėjo duomenų tikrinimu Neveiksnių ir ribotai veiksnių asmenų registre. Pažymėtina, kad Lietuvos Respublikos civilinis kodeksas (toliau – Civilinis kodeksas) nustato sandorio su neveiksniu asmeniu negaliojimą. Minėtos Civilinio kodekso nuostatos nulemia, kad verslo subjektai (šiuo atveju – vartojimo kredito davėjai) turi įsitikinti kitos sandorio šalies veiksnumu. Kartu Civilinis kodeksas nustato ir sandorių su neveiksniais asmenimis pasekmes, t. y., pareigą sutarties šalims grąžinti kitai sandorio šaliai visa, kas buvo gauta pagal sandorį. Atsižvelgiant į tai, būtina sustiprinti Vartojimo kredito įstatymo nuostatas, draudžiančias sudaryti vartojimo kredito sutartį su neveiksniu tam tikroje srityje asmeniu, tuo aspektu, jog būtų aiškiai nustatytos sandorių su neveiksniais tam tikroje srityje asmenimis sudarymo pasekmės, tačiau nebūtų koncentruojamasi tik į tai, kaip yra įsitikinama dėl asmenų veiksnumo sandorio sudarymo metu. Šiuo tikslu siūloma papildomai įtvirtinti, kad sandorių, sudarytų su neveiksniais tam tikroje srityje asmenimis pasekmės tenka tik vartojimo kredito davėjui, tuo tarpu neveiksnūs tam tikroje srityje asmenys dėl tokio sandorio jokių pasekmių nepatirtų, nebent, kai vartojimo kredito davėjas ar vartojimo kredito tarpininkas turi pagrindžiančius dokumentus, kad neveiksnaus tam tikroje srityje asmens vardu vartojimo kredito sutartį sudaro jo globėjas, ribotai veiksnus tam tikroje srityje asmuo vartojimo kredito sutarčiai sudaryti turi rūpintojo sutikimą arba asmuo, kuris sprendimus tam tikroje srityje priima naudodamasis pagalba, sudarydamas vartojimo kredito sutartį naudojasi pagalba toje srityje. Įtvirtinus minėtas nuostatas būtų užtikrinta, kad dėl neatsakingo vartojimo kredito davėjo elgesio, kuomet netinkamai tikrinamas asmenų veiksnumas, nenukentėtų neveiksnių asmenų interesai, būtų įtvirtintos aiškios netinkamo veiksnumo tikrinimo pasekmės vartojimo kredito davėjui, būtų nebeaktualu, kokiomis priemonėmis ar būdais vartojimo kredito davėjai nustatys, ar asmuo nėra pripažintas neveiksniu tam tikroje srityje, todėl siūloma atsisakyti tiesioginio reikalavimo vartojimo kredito davėjams įsitikinti asmenų veiksnumu. Vartojimo kredito davėjai, įvertindami riziką ir atsakomybę dėl netinkamo asmenų veiksnumo tikrinimo, galės naudoti arba jų turimą komercinių santykių metu sukauptą/turimą informaciją apie vartojimo kredito gavėjus, arba patikrinti asmenų duomenis atitinkamame registre. Tokia nuostata, be kita ko, sumažintų ir vartojimo kredito davėjų administracinę naštą. Analizuojant Vartojimo kredito įstatymo nuostatų taikymą buvo nustatyta, kad asmens, norinčio sudaryti vartojimo kredito sutartį, duomenų patikra dėl jo veiksnumo nustatymo Neveiksnių ir ribotai veiksnių asmenų registre kainuoja vidutiniškai apie 2,20 euro. Vartojimo kredito davėjai tokias asmenų veiksnumo tikrinimo sąnaudas įskaičiuoja į bendrą vartojimo kredito kainos metinę normą (t. y. kredito kainą vartotojui). Pasiūlymas: Pakeisti Vartojimo kredito įstatymo Nr. XI-1253 111 straipsnio 2 dalį ir ją išdėstyti taip: „2. Vartojimo kredito sutartis negali būti sudaroma su neveiksniu tam tikroje srityje asmeniu, ribotai veiksniu tam tikroje srityje asmeniu arba asmeniu, kuris sprendimus tam tikroje srityje priima naudodamasis pagalba, išskyrus atvejus, kai vartojimo kredito davėjas ar vartojimo kredito tarpininkas turi pagrindžiančius dokumentus, kad neveiksnaus tam tikroje srityje asmens vardu vartojimo kredito sutartį sudaro jo globėjas, ribotai veiksnus tam tikroje srityje asmuo vartojimo kredito sutarčiai sudaryti turi rūpintojo sutikimą arba asmuo, kuris sprendimus tam tikroje srityje priima naudodamasis pagalba, sudarydamas vartojimo kredito sutartį naudojasi pagalba toje srityje. Vartojimo kredito davėjas ir vartojimo kredito tarpininkas privalo įsitikinti, kad asmuo, norintis sudaryti vartojimo kredito sutartį, nėra pripažintas neveiksniu tam tikroje srityje, ribotai veiksniu tam tikroje srityje arba asmeniu, kuris sprendimus tam tikroje srityje priima naudodamasis pagalba. Asmuo, kuris vartojimo kredito sutarties sudarymo metu įstatymų nustatyta tvarka yra pripažintas neveiksniu tam tikroje srityje, ribotai veiksniu tam tikroje srityje arba asmeniu, kuris sprendimus tam tikroje srityje priima naudodamasis pagalba, yra atleidžiamas nuo išmokėtos vartojimo kredito sumos grąžinimo, palūkanų, netesybų ir kitų mokesčių mokėjimo, išskyrus atvejus, kai vartojimo kredito davėjas ar vartojimo kredito tarpininkas turi pagrindžiančius dokumentus, kad neveiksnaus tam tikroje srityje asmens vardu vartojimo kredito sutartį sudarė jo globėjas, ribotai veiksnus tam tikroje srityje asmuo vartojimo kredito sutarčiai sudaryti turėjo rūpintojo sutikimą arba asmuo, kuris sprendimus tam tikroje srityje priima naudodamasis pagalba, sudarydamas vartojimo kredito sutartį naudojosi pagalba toje srityje.“	Pritarti	1.Papildyti projektą nauju 3 straipsniu: „3 straipsnis. 111 straipsnio pakeitimas Pakeisti 111 straipsnio 2 dalį ir ją išdėstyti taip: „2. Vartojimo kredito sutartis negali būti sudaroma su neveiksniu tam tikroje srityje asmeniu, ribotai veiksniu tam tikroje srityje asmeniu arba asmeniu, kuris sprendimus tam tikroje srityje priima naudodamasis pagalba, išskyrus atvejus, kai vartojimo kredito davėjas ar vartojimo kredito tarpininkas turi pagrindžiančius dokumentus, kad neveiksnaus tam tikroje srityje asmens vardu vartojimo kredito sutartį sudaro jo globėjas, ribotai veiksnus tam tikroje srityje asmuo vartojimo kredito sutarčiai sudaryti turi rūpintojo sutikimą arba asmuo, kuris sprendimus tam tikroje srityje priima naudodamasis pagalba, sudarydamas vartojimo kredito sutartį naudojasi pagalba toje srityje. Vartojimo kredito davėjas ir vartojimo kredito tarpininkas privalo įsitikinti, kad asmuo, norintis sudaryti vartojimo kredito sutartį, nėra pripažintas neveiksniu tam tikroje srityje, ribotai veiksniu tam tikroje srityje arba asmeniu, kuris sprendimus tam tikroje srityje priima naudodamasis pagalba. Asmuo, kuris vartojimo kredito sutarties sudarymo metu įstatymų nustatyta tvarka yra pripažintas neveiksniu tam tikroje srityje, ribotai veiksniu tam tikroje srityje arba asmeniu, kuris sprendimus tam tikroje srityje priima naudodamasis pagalba, yra atleidžiamas nuo išmokėtos vartojimo kredito sumos grąžinimo, palūkanų, netesybų ir kitų mokesčių mokėjimo, išskyrus atvejus, kai vartojimo kredito davėjas ar vartojimo kredito tarpininkas turi pagrindžiančius dokumentus, kad neveiksnaus tam tikroje srityje asmens vardu vartojimo kredito sutartį sudarė jo globėjas, ribotai veiksnus tam tikroje srityje asmuo vartojimo kredito sutarčiai sudaryti turėjo rūpintojo sutikimą arba asmuo, kuris sprendimus tam tikroje srityje priima naudodamasis pagalba, sudarydamas vartojimo kredito sutartį naudojosi pagalba toje srityje.“ 2. Buvusius projekto 3-7 straipsnius atitinkamai laikyti 4-8 straipsniais.

6. Seimo paskirtų papildomų komitetų / komisijų pasiūlymai: negauta.

7. Komiteto sprendimas ir pasiūlymai:

7.1. Sprendimas (pagal Lietuvos Respublikos Seimo statuto 150 straipsnį. Jeigu siūlomas sprendimas numatytas Seimo statuto 150 straipsnio 1 dalies 3–6 punktuose, pateikiami šio sprendimo argumentai):

Pritarti iniciatorių pateiktam ir Komiteto patobulintam, atsižvelgiant į Seimo kanceliarijos Teisės departamento pastabas, Seimo nario A.Palionio pasiūlymą ir Lietuvos bankų asociacijos siūlymus, kuriems Komitetas pritarė, įstatymo projektui Nr. XIIP-4764 ir Komiteto išvadoms.

7.2. Pasiūlymai:

Eil. Nr.	Pasiūlymo teikėjas, data	Siūloma keisti	Pastabos	Pasiūlymo turinys	Komiteto nuomonė	Argumentai, pagrindžiantys nuomonę

str.	str. d.	p.

1.	Biudžeto ir finansų komitetas, 2016-11-02	I	Argumentai: Pritarus Seimo nario A.Palionio pasiūlymui dėl Vartojimo kredito įstatymo Nr. XI-1253 111 straipsnio pakeitimo ir siekiant teisinio aiškumo, siūlytina papildyti teikiamo įstatymo projekto Nr. XIIP-4764 pavadinimą. Pasiūlymas: Pakeisti įstatymo projekto Nr. XIIP-4764 pavadinimą ir jį išdėstyti taip: „LIETUVOS RESPUBLIKOS VARTOJIMO KREDITO ĮSTATYMO ĮSTATYMO NR. XI-1253 3, 5, 111, 22, 252, 34 STRAIPSNIŲ IR 3 PRIEDO PAKEITIMO ĮSTATYMAS“.	Pritarti
2.	Biudžeto ir finansų komitetas, 2016-11-02	1	3,4	Argumentai: Įstatymo projektą siūlytina patikslinti taip, kad jo nuostatos nedarytų neigiamos įtakos šiuo metu veikiančiam daugiabučių namų modernizacijos modeliui. Pasiūlymas: 1. Išbraukti projekto 1 straipsnio 4 dalį, kuria Vartojimo kredito įstatymo 3 straipsnio 2 dalies 10 punktas pripažįstamas netekusiu galios, taip pat patikslinti projekto 1 straipsnio 3 dalimi keičiamo Vartojimo kredito įstatymo 3 straipsnio 2 dalies 3 punktą, ir visą projekto 1 straipsnį išdėstyti taip: „1 straipsnis. 3 straipsnio pakeitimas 1. Pakeisti 3 straipsnio 2 dalies 1 punktą ir jį išdėstyti taip: „1) kredito sutartims, kurių įvykdymas užtikrinamas nekilnojamojo turto hipoteka arba su nekilnojamuoju turtu susijusia teise;“ 2. Pakeisti 3 straipsnio 2 dalies 2 punktą ir jį išdėstyti taip: „2) kredito sutartims, kurių paskirtis – įgyti arba išlaikyti teisę į žemės arba kito esamo ar projektuojamo nekilnojamojo turto nuosavybę, išskyrus atvejus, kai vartojimo kredito sutarties sudarymo paskirtis yra esamo gyvenamosios paskirties nekilnojamojo turto atnaujinimas (modernizacija) ar jo vertės padidinimas;“ 3. Pakeisti 3 straipsnio 2 dalies 3 punktą ir jį išdėstyti taip: „3) kredito sutartims, kai bendra suteikiamo kredito suma yra didesnė negu 75 000 eurų, išskyrus kredito sutartis, kurių įvykdymas neužtikrinamas nekilnojamojo turto hipoteka arba su nekilnojamuoju turtu susijusia teise ir kurių paskirtis yra gyvenamosios paskirties nekilnojamojo turto atnaujinimas (modernizacija) ar jo vertės padidinimas;. Šis įstatymas visais atvejais netaikomas kredito sutartims, kurios sudaromos pagal Lietuvos Respublikos valstybės paramos daugiabučiams namams atnaujinti (modernizuoti) įstatymą.“ 4. Pripažinti netekusiu galios 3 straipsnio 2 dalies 10 punktą.“	Pritarti

8. Balsavimo rezultatai: už – 8, prieš – 0, susilaikė – 1.

9. Komiteto paskirti pranešėjai: R.Markauskas, K.Glaveckas.

10. Komiteto narių atskiroji nuomonė: negauta.

PRIDEDAMA. Komiteto siūlomas įstatymo projektas, jo lyginamasis variantas.

Komiteto pirmininkas	Petras Narkevičius

Biuro patarėja Jolanta Žaltkauskienė