LIETUVOS RESPUBLIKOS SEIMO

Teisės ir teisėtvarkos komitetas

PAGRINDINIO KOMITETO IŠVADA

DĖL LIETUVOS RESPUBLIKOS VALSTYBĖS GARANTUOJAMOS TEISINĖS PAGALBOS ĮSTATYMO NR. VIII-1591

9, 17, 18, 21, 24 IR 25 STRAIPSNIŲ PAKEITIMO

ĮSTATYMO PROJEKTO (XIIP-4548)

2016-12-07 Nr. 102-P-44(5)

Vilnius

1. Komiteto posėdyje dalyvavo: Komiteto pirmininkas Julius Sabatauskas, Komiteto pirmininko pavaduotojas Stasys Šedbaras, Komiteto nariai: Rimas Andrikis, Vitalijus Gailius, Česlav Olševski, Lauras Stacevičius, Rimantė Šalaševičiūtė.

Komiteto biuro vedėja Dalia Komparskienė, komiteto biuro patarėjos: Martyna Civilkienė, Jurgita Janušauskienė, Dalia Latvelienė, Rita Karpavičiūtė, Irma Leonavičiūtė, Rita Varanauskienė, Loreta Zdanavičienė, Komiteto biuro padėjėjos: Aidena Bacevičienė, Modesta Banytė.

Teisingumo ministerijos atstovai: kancleris Arūnas Kazlauskas, Teisinių institucijų departamento Teisinės pagalbos skyriaus vedėja Aurelija Giedraitytė, Seimo kanceliarijos Teisės departamento Privatinės teisės skyriaus vedėja Daina Petrauskaitė, Lietuvos advokatūros sekretorius Audrius Bitinas.

2. Ekspertų, konsultantų, specialistų išvados, pasiūlymai, pataisos, pastabos (toliau – pasiūlymai):

Eil. Nr.	Pasiūlymo teikėjas, data	Siūloma keisti	Pasiūlymo turinys	Komiteto nuomonė	Argumentai, pagrindžiantys nuomonę

str.	str. d.	p.

1.	Seimo kanceliarijos Teisės departamentas 2016-06-28	2	Įvertinę projektą dėl jo atitikties Konstitucijai, įstatymams, teisėkūros principams ir teisės technikos taisyklėms, teikiame šias pastabas: 1. Projekto 2 straipsniu siūloma pakeisti įstatymo 17 straipsnį ir nustatyti, kad su advokatais, kurie nuolat teikia antrinę teisinę pagalbą, sutartys sudaromos 5 metams (pagal galiojantį įstatymą sutartys yra neterminuotos). Be to, siūloma nustatyti, kad sutartis dėl antrinės teisinės pagalbos teikimo nuolat Valstybės garantuojamos teisinės pagalbos tarnyba (toliau – Tarnyba) gali vienašališkai nutraukti įstatyme nustatytais atvejais, nesant jos pažeidimo. Sutartis nutraukiama raštu įspėjus advokatą ne vėliau kaip prieš tris mėnesius iki jos nutraukimo. Siūlomas teisinis reguliavimas diskutuotinas. Pirma, svarstytina, ar siūlomas teisinis reguliavimas yra pakankamas, ar vien tik įspėjimas raštu prieš tris mėnesius apie vienašalį sutarties nutraukimą nesant jos pažeidimo yra pakankama advokato socialinė garantija. Šiame kontekste atkreiptinas dėmesys į nuolat antrinę teisinę pagalbą teikiančių advokatų darbo ypatumus, įtvirtintus keičiamame įstatyme ir poįstatyminiuose teisės aktuose. Pagal galiojančio įstatymo 17 straipsnio 5 ir 6 dalis, advokatams, jeigu sutartyje dėl antrinės teisinės pagalbos teikimo nenumatyta kitaip, tarnyba neatlygintinai užtikrina darbo vietą tarnybos patalpose ir sudaro sąlygas naudotis kitu turtu, būtinu antrinei teisinei pagalbai teikti; advokatams už antrinės teisinės pagalbos teikimą mokamas pastovus mėnesinis užmokestis. Kitos nuolat antrinę teisinę pagalbą teikiančių advokatų teisės ir pareigos yra nustatomos sutartyje dėl antrinės teisinės pagalbos teikimo. Teisingumo ministro 2005 m. balandžio 27 d. įsakymu „Dėl antrinės teisinės pagalbos teikimo pavyzdinių sutarčių patvirtinimo“ Nr. 1R-123 patvirtintoje Nuolatinio antrinės teisinės pagalbos teikimo pavyzdinėje sutartyje nustatyta, kad advokatas turi pareigą teikti tik antrinę teisinę pagalbą ir neteikti teisinių paslaugų asmenims, neturintiems teisės į antrinę teisinę pagalbą, teikti antrinę teisinę pagalbą 40 valandų (išskyrus tuos atvejus, kai 40 valandų nesusidaro dėl Lietuvos Respublikos įstatymais nustatytų švenčių dienų arba Lietuvos Respublikos darbo kodekso nustatyta tvarka perkėlus poilsio dieną į kitą darbo dieną) per savaitę darbo dienomis, taip pat nedarbo ir švenčių dienomis (pagal budėjimo grafikus). Taigi nuolatinio antrinės teisinės pagalbos teikimo sutartimi yra nustatyti atitinkami draudimai advokatui teikti teisines paslaugas kitiems asmenims, kita vertus, jam mokamas pastovus mėnesinis užmokestis, tarnyba jį aprūpina patalpomis ir kitu turtu, reikalingu antrinei teisinei pagalbai teikti, todėl jam nereikia turėti savo, kaip advokato darbo vietos. Tokiu būdu, Tarnybai vienašališkai nutraukus minėtą sutartį, advokatas lieka be pastovaus pajamų šaltinio, jis galimai neturi klientų, nes turėjo laikytis sutartyje nustatytų ribojimų dėl teisinių paslaugų teikimo, neturi advokato darbo vietos, nes ją jam užtikrino Tarnyba. Pastebėtina ir tai, kad projekte nesiūloma nustatyti, kad sutartis nutraukiama tik visiškai atsiskaičius su advokatu. Atsižvelgiant į tai, kad Tarnybai vienašališkai nutraukus sutartį ne dėl advokato kaltės advokatas galimai liks be pajamų šaltinio, jam reikės įsirengti advokato darbo vietą, susirasti klientus, svarstytina, ar įstatyme nereikėtų numatyti bent minimalios kompensacijos advokatui išmokėjimo dėl sutarties nutraukimo.	Nepritarti	Atkreiptinas dėmesys, kad socialinės garantijos yra susijusios su darbo teisiniais santykiais, siekiant iš esmės apsaugoti silpnesniąją šių santykių šalį, tačiau tarp advokatų ir Valstybės garantuojamos teisinės pagalbos tarnybos (toliau – tarnyba), vadovaujantis teisiniu reguliavimu, susiklosto civiliniai atlygintinių paslaugų teisiniai santykiai. Pastebėtina, kad tą yra pažymėjęs ir Lietuvos Respublikos Konstitucinis Teismas 2015 m. liepos 9 d. nutarime Nr. KT20-N13/2015 nurodęs, kad „antrinę teisinę pagalbą teikiančius advokatus ir valstybę sieja iš esmės civiliniai, o ne darbo teisiniai santykiai. Kitaip nei darbo teisinių santykių šalys, kurių viena, darbdavys, pripažįstama stipriąja santykių šalimi, o antroji, darbuotojas, – silpnąja, civilinių teisinių santykių šalys yra lygiateisės“. Taigi socialinių garantijų numatymas šiuo atveju būtų ydingas ir iškreiptų tokių sutartinių teisinių paslaugų teikimo santykių esmę, be to, suponuotų galimus darbo santykių (o kartu ir pavaldumo) ryšius tarp advokato ir tarnybos, kas iš esmės pažeistų ir Lietuvos Respublikos advokatūros įstatyme įtvirtintus advokato veiklos laisvės ir nepriklausomumo principus. Advokatų veikla yra savarankiška profesinė veikla, susijusi su atitinkamų teisinių paslaugų teikimu, net ir tuo atveju, kai advokatams už suteiktas paslaugas apmokama iš valstybės biudžeto lėšų. Lietuvos Aukščiausiasis Teismas (toliau – LAT) yra nurodęs, kad „Šalims sudarius Nuolatinio antrinio teisinės pagalbos teikimo sutartį advokatas (ieškovė) nebuvo priimtas į darbą vykdyti tam tikros darbo funkcijos, o buvo susitarta dėl konkrečios tęstinės užduoties atlikimo – teikti antrinę teisinę pagalbą asmenims, turintiems teisę ją gauti; sutartyje neegzistuoja pavaldumo santykių, vyraujančių darbo sutartyje; sutartimi susitarta ne dėl sistemingai mokamo darbo užmokesčio mokėjimo, bet dėl atlyginimo, atlygio (užmokesčio) už konkrečiai suteiktą valstybinę teisinę pagalbą“ (LAT 2013 m. vasario 14 d. nutartis civilinėje byloje Nr. 3K-3-21/2013). Pažymėtina, kad galiojančioje Valstybės garantuojamos teisinės pagalbos įstatymo 9 straipsnio 3 dalies 4 punkto redakcijoje (analogiško turinio nuostatą siūloma įtvirtinti 17 straipsnio 4 dalyje) numatyta, kad sutarčių dėl antrinės teisinės pagalbos teikimo nutraukimo sąlygos ir tvarka yra reglamentuojamos teisingumo ministro nustatyta tvarka, t. y. poįstatyminiu teisės aktu. Atsižvelgiant į tai, priėmus Įstatymo projektą, bus keičiamos Lietuvos Respublikos teisingumo ministro 2005 m. balandžio 27 d. įsakymu Nr. 1R-123 patvirtintų Antrinės teisinės pagalbos teikimo pavyzdinių sutarčių nuostatos. Įvertinant poreikį poįstatyminiame reglamentavime numatyti, jog sutartys gali būti nutraukiamos tik visiškai atsiskaičius su advokatu ir kaip nurodyta Įstatymo projektų XIIP-4548, XIIP-4549 aiškinamajame rašte, siekiant užtikrinti nuolat antrinę teisinę pagalbą teikiantiems advokatams tam tikras garantijas (kartu užtikrinant ir teisinės pagalbos pareiškėjams tęstinumą), nutraukus antrinės teisinės pagalbos teikimo nuolat sutartį, advokatui pageidaujant, su juo galės būti sudaryta antrinės teisinės pagalbos teikimo prireikus sutartis. Pastebėtina, jog Lietuvos Respublikos civilinio kodekso (toliau – CK) 6.721 straipsnio 1 dalis numato, kad vienašališkai nutraukus paslaugų sutartį turi būti sumokėta kainos dalis, proporcinga suteiktoms paslaugoms, ir atlygintos kitos protingos išlaidos, kurias paslaugų teikėjas, norėdamas įvykdyti sutartį, padarė iki pranešimo apie sutarties nutraukimą gavimo momento, todėl siūlymas į įstatymo projektą įrašyti nuostatas, kad sutartis nutraukiama tik visiškai atsiskaičius su advokatu, būtų perteklinės. Taip pat atkreiptinas dėmesys, kad CK 6.721 straipsnis nenumato kompensacijos mokėjimo. Be to, manytina, kad kompensacijos nustatymas šiuo atveju būtų nepagrįstas atsižvelgiant į tai, kad antrinės teisinės pagalbos teikimo sutartys pasibaigtų ne dėl vienos iš šalies veiksmų, o dėl objektyvių aplinkybių (sumažėjus sutartimi teikiamų paslaugų poreikiui).
2.	Seimo kanceliarijos Teisės departamentas 2016-06-28	2	Kartu atkreiptinas dėmesys, kad projekto aiškinamajame rašte teigiama, kad „nutraukus antrinės teisinės pagalbos teikimo nuolat sutartį, advokatui pageidaujant, su juo galės būti sudaryta antrinės teisinės pagalbos teikimo prireikus sutartis, taip kartu užtikrinant ir teisinės pagalbos pareiškėjams tęstinumą (atitinkamai bus keičiama sutarčių dėl antrinės teisinės pagalbos teikimo sudarymo tvarka).“ Svarstytina galimybė tokią nuostatą įrašyti į įstatymą, kaip atitinkamą advokato socialinę garantiją, pavyzdžiui, nustatyti, kad tais atvejais, kai Tarnyba vienašališkai nutraukia su advokatu sudarytą antrinės teisinės pagalbos teikimo nuolat sutartį, advokatas atitinkamą laikotarpį turi pirmumo teisę kitų advokatų atžvilgiu sudaryti antrinės teisinės pagalbos teikimo prireikus sutartį.	Nepritarti	Šioje Teisės departamento teikiamoje pastaboje siūlomos nuostatos įtvirtinimas Projekte būtų neaktualus, nes antrinės teisinės pagalbos teikimo prireikus sutartys yra sudaromos su visais pageidavimus tokių sutarčių sudarymui išreiškusiais advokatais (jei nėra sutarties nesudarymo pagrindų). Be to, visos sutarčių dėl antrinės teisinės pagalbos teikimo sąlygos, įskaitant ir jų nutraukimo sąlygas bei tvarką, vadovaujantis Įstatymo projektu siūlomu įstatymo 17 straipsnio 4 dalies pakeitimu, bus detalizuotos ir nustatomos teisingumo ministro, suderinus su Lietuvos advokatūra.
3.	Seimo kanceliarijos Teisės departamentas 2016-06-28	2	3	Antra, projektu siūloma suteikti teisę nutraukti paslaugų teikimo sutartį vienašališkai tik vienai iš sutarties šalių (Tarnybai), taigi viena iš sutarties šalių (advokatas) bus blogesnėje padėtyje nei kita (Tarnyba). Pastebėtina, kad projekto aiškinamajame rašte minimame Civilinio kodekso 6.721 straipsnyje nustatyta teisė vienašališkai nutraukti sutartį ne tik klientui, bet ir paslaugų teikėjui (jis turi teisę vienašališkai nutraukti sutartį dėl svarbių priežasčių). Minėtoje nuolatinio antrinės teisinės pagalbos teikimo pavyzdinėje sutartyje nustatyta, kad sutartis gali būti nutraukta abiejų šalių rašytiniu susitarimu. Pagal sutartį, advokatas gali ją nutraukti vienašališkai nesant jo kaltės tik tuo atveju, kai Tarnyba neatlieka mokėjimų, nurodytų atitinkamuose sutarties punktuose, raštu apie tai įspėjęs Tarnybą prieš 30 dienų. Taigi lieka neaišku, ar advokatas galėtų vienašališkai nutraukti sutartį, remdamasis Civilinio kodekso 6.721 straipsnio 2 dalimi. Šiame kontekste atkreiptinas dėmesys ir į tai, kad projekto 7 straipsnyje nustatyta, kad iki įstatymo įsigaliojimo su advokatais, kurie nuolat teikia antrinę teisinę pagalbą, sudarytoms sutartims 5 metų laikotarpis skaičiuojamas nuo įstatymo įsigaliojimo dienos. Tačiau projekte nėra numatyta galimybė advokatams nutraukti iki įstatymo įsigaliojimo sudarytą sutartį dėl to, kad pasikeitė viena esminių sutarties sąlygų – sutartis iš neterminuotos tapo terminuota.	Pritarti iš dalies	Nors praktikoje nekiltų problemų dėl sutarties nutraukimo advokato iniciatyva (nesant tarnybos kaltės) jam apie tai informavus tarnybą, advokato galimybę nutraukti sutartį vienašališkai, atsižvelgiant į CK 6.721 straipsnio 2 dalį, tačiau siūlytina Teisingumo ministerijai įvertinti Seimo kanceliarijos Teisės departamento pasiūlymą ir įtvirtinti jį Antrinės teisinės pagalbos teikimo pavyzdinių sutarčių nuostatose. Nepritarti Seimo kanceliarijos Teisės departamento siūlymui numatyti pereinamąją nuostatą, suteikiančią teisę advokatui nutraukti sutartį dėl esminių sutarties sąlygų pasikeitimo, kadangi abejotina, ar toks poreikis bus, nes advokatai yra suinteresuoti teikti šias paslaugas.
4.	Seimo kanceliarijos Teisės departamentas 2016-06-28	2	3	Trečia, iš siūlomų keičiamo įstatymo 17 straipsnio 4 dalies nuostatų nėra aišku, kiek yra vienašališko sutarties nutraukimo pagrindų: ar sutartis gali būti nutraukta tik tuo atveju, kai teisingumo ministras sumažina advokatų, kurie nuolat teikia antrinę teisinę pagalbą, skaičių, ar ir tuo atveju, kai advokatų skaičius nėra sumažinamas, bet Tarnyba nustato, kad sumažėjo antrinės teisinės pagalbos poreikis.	Nepritarti	Projektu siūlomu įstatymo 17 straipsnio 4 dalies pakeitimu siekiama numatyti, kad sutartis dėl antrinės teisinės pagalbos teikimo nuolat vienašališkai nesant jos pažeidimo gali būti nutraukta teisingumo ministrui sumažinus advokatų, kurie nuolat teikia antrinę teisinę pagalbą, skaičių, tačiau kokiais kriterijais vadovausis teisingumo ministras. Tuo tarpu sutartis dėl antrinės teisinės pagalbos teikimo prireikus vienašališkai nesant jos pažeidimo gali būti nutraukta teisingumo ministro nustatyta tvarka tarnybai nustačius, kad sumažėjo antrinės teisinės pagalbos poreikis, įvertinus statistinius duomenis apie antrinės teisinės pagalbos teikimą.
5.	Seimo kanceliarijos Teisės departamentas 2016-06-28	4	2	2. Teikiamo projekto 4 straipsniu keičiamas įstatymo 21 straipsnis. Straipsnio pataisomis siūloma įtvirtinti įtariamojo, kaltinamojo, nuteistojo ar nukentėjusiojo teisę pageidauti pasirinkti advokatą, neįtrauktą į šio įstatymo 17 straipsnio 2 dalyje nurodytus sąrašus (past. – 21 straipsnio nauja 3 dalis); taip pat įtvirtinti advokato, teikiančio antrinę teisinę pagalbą baudžiamojoje byloje, kai gynėjo ar įgaliotojo atstovo dalyvavimas yra būtinas, pakeitimo įtariamojo, kaltinamojo, nuteistojo ar nukentėjusiojo prašymu tvarką, numatant, kad advokatas gali būti pakeistas šių asmenų motyvuotu rašytiniu prašymu dėl objektyvių aplinkybių (interesų konflikto arba kitų aplinkybių, dėl kurių advokatas negali teikti antrinės teisinės pagalbos konkrečioje byloje) bei tais atvejais, kai sudaroma sutartis dėl antrinės teisinės pagalbos konkrečioje byloje (past. – 21 straipsnio nauja 4 dalis). Svarstytina, kaip naujas teisinis reguliavimas derėtų su Baudžiamojo proceso kodekso 50 straipsnio 4 dalimi, pagal kurią atitinkamoje dalyje numatytais atvejais „[...] gynėjas yra paskiriamas neatsižvelgiant į ginamojo norus turėti konkretų advokatą“. Be to, abejotina dėl įstatymo 21 straipsnio naujoje 4 dalyje vartojamos formuluotės „<...> advokatas gali būti pakeistas <...> jeigu nustatomas interesų konfliktas arba kitos aplinkybės, dėl kurių advokatas negali teikti antrinės teisinės pagalbos konkrečioje byloje“ tikslumo. Manytina, kad šiame kontekste žodžiai „gali būti“ nėra tinkami, o egzistuojant cituojamoms objektyvioms aplinkybėms, advokato pakeitimas turėtų būti suformuluotas kaip įpareigojimas, o ne diskrecinė teisė.	Nepritarti	Baudžiamojo proceso kodekso (toliau – BPK) 50 straipsnio 4 dalyje įtvirtintos specialios nuostatos išimtiniams atvejams, kai įtariamojo, kaltinamojo ar nuteistojo pasirinktas gynėjas daugiau kaip tris dienas iš eilės negali dalyvauti procese ar negali per šešias valandas atvykti dalyvauti pirmojoje apklausoje arba apklausoje dėl suėmimo pagrįstumo. Formuluotė „pagal šią dalį gynėjas yra paskiriamas neatsižvelgiant į ginamojo norus turėti konkretų advokatą“ leidžia išvengti baudžiamojo proceso vilkinimo ir užtikrina, kad tais atvejais, kai gynėjo dalyvavimas būtinas skubiai, gynėjas gali būti parinktas neatsižvelgiant į ginamojo pageidavimą. Atsižvelgiant į tai, manytina, kad kitais, BPK 50 straipsnio 4 dalyje nenumatytais, atvejais teisė pasirinkti gynėją neturėtų būti ribojama, ypač atsižvelgiant į tai, kad galimybė pasirinkti gynėją baudžiamojoje byloje užtikrina didesnį asmens pasitikėjimą advokatu. Vartojama formuluotė „gali būti“ skirta ne numatyti tarnybos diskrecinę teisę priimti sprendimą, o įtvirtinti advokato pakeitimo galimybę, kai egzistuoja nurodytos aplinkybės.
6.	Seimo kanceliarijos Teisės departamentas 2016-06-28	4	3	3. Neaiški projekto 4 straipsnyje dėstomo keičiamo įstatymo 21 straipsnio 3 dalies nuostata: „Sudarius sutartį konkrečioje byloje su įtariamojo, kaltinamojo, nuteistojo ar nukentėjusiojo pasirinktu advokatu, tarnyba ar jos nurodytas koordinatorius parenka šį advokatą teikti antrinę teisinę pagalbą ir apie tai praneša ikiteisminio tyrimo pareigūnui, prokurorui ar teismui.“ Neaišku, koks subjektas sudaro sutartį su asmens pasirinktu advokatu. Jeigu turima omenyje, kad Tarnyba, kaip tai nustatyta projekto 3 straipsnyje dėstomoje keičiamo įstatymo 18 straipsnio 8 dalyje („<...> pateikus< ...> sutikimą ir tarnybai su advokatu sudarius sutartį konkrečioje byloje“), tai ši nuostata nedera su projekto 3 straipsnio 4 dalyje dėstomomis keičiamo įstatymo 18 straipsnio nuostatomis, pagal kurias Tarnyba, priimdama sprendimą teikti antrinę teisinę pagalbą, paskiria pareiškėjo pasirinktą advokatą teikti antrinę teisinę pagalbą konkrečioje byloje ir sudaro su juo sutartį. Taigi galima manyti, kad Tarnyba pirmiausia turėtų paskirti pareiškėjo pasirinktą advokatą teikti antrinę teisinę pagalbą (šiuo atveju advokato parinkti nereikėtų, nes jį pasirinko pareiškėjas) ir po to su juo sudaryti sutartį.	Pritarti iš dalies	Vadovaujantis įstatymo 9 straipsnio 3 dalies 4 punktu, sutartis dėl antrinės teisinės pagalbos teikimo, įskaitant ir sutartis dėl antrinės teisinės pagalbos teikimo konkrečioje byloje, sudaro tarnyba. Taigi ir pagal siūlomą įstatymo 21 straipsnio naujos 3 dalies papildymą, sutartį sudarytų tarnyba. Siekiant aiškesnio teisinio reglamentavimo, patikslinti 21 straipsnio naujos 3 dalies siūlomas nuostatas: „<...>Tarnyba sudariusi sutartį konkrečioje byloje su įtariamojo, kaltinamojo, nuteistojo ar nukentėjusiojo pasirinktu advokatu, tarnyba ar jos nurodytas koordinatorius parenka šį advokatą teikti antrinę teisinę pagalbą ir apie tai praneša ikiteisminio tyrimo pareigūnui, prokurorui ar teismui. <...>“ Atkreiptinas dėmesys, kad Projekto 3 straipsniu keičiamoje įstatymo 18 straipsnio 8 dalyje įtvirtinta ne sutarčių dėl antrinės teisinės pagalbos teikimo sudarymo tvarka, o advokato pakeitimo tvarka, kai tarnyba priima sprendimą dėl antrinės teisinės pagalbos teikimo. Advokato, teikiančio antrinę teisinę pagalbą konkrečioje byloje, paskyrimo nuostatos įtvirtinamos Projekto 2 straipsniu keičiamoje įstatymo 17 straipsnio 5 dalyje ir 3 straipsniu keičiamu įstatymo 18 straipsnio 6 dalyje. Atkreiptinas dėmesys, kad baudžiamosiose bylose, kai gynėjo ar įgaliotojo atstovo dalyvavimas yra būtinas, tarnyba nepriima sprendimo dėl antrinės teisinės pagalbos teikimo, o tik parenka gynėją (įgaliotąjį atstovą), todėl šiais atvejais taikomos ne įstatymo 18 straipsnio, o specialios – įstatymo 21 straipsnio normos.
7.	Teisės ir teisėtvarkos komiteto biuro patarėja Jurgita Janušauskienė 2016-12-07	6	2017 m. pavasario (II) sesijoje Komitete bus svarstomi Lietuvos Respublikos civilinių ginčų taikinamojo tarpininkavimo įstatymo Nr. X-1702 pakeitimo įstatymo projektas Nr. XIIP-4439 ES ir jį lydintis Lietuvos Respublikos valstybės garantuojamos teisinės pagalbos įstatymo Nr. VIII-1591 2, 6, 7, 9, 11, 14, 15, 23 straipsnių ir šeštojo skirsnio pakeitimo įstatymo projektas Nr. XIIP-4441, kuriais siūloma iš esmės keisti mediacijos teisinių santykių reguliavimą. Tiek svarstomu Įstatymo projektu Nr. XIIP-4548, tiek projektu Nr. XIIP-4441 siūloma tikslinti tą patį Valstybės garantuojamos teisinės pagalbos įstatymo 25 straipsnį. Minėtų įstatymų projektų pakeitimų turinys skirtingas, tačiau siekiant išvengti tų pačių teisės aktų dažno keitimo, atsižvelgiant į tai, kad sistemiškai turi būti įvertintos siūlomos to paties straipsnio redakcijos, siūlytina įstatymo projekto 6 straipsniu teikiamą teisinį reguliavimą inkorporuoti ir svarstyti Komitete nagrinėjant įstatymų projektus kuriais siūloma iš esmės keisti mediacijos teisinių santykių reguliavimą.	Pritarti
8.	Teisės ir teisėtvarkos komiteto biuro patarėja Jurgita Janušauskienė 2016-12-07	6	Atsižvelgiant į tai, kad priėmus įstatymo projektą reikės parengti ir teisingumo ministrui priimti šio įstatymo įgyvendinamuosius teisės aktus, taip pat patvirtinti antrinės teisinės pagalbos poreikio nustatymo tvarką, siūlytina numatyti vėlesnę įstatymo įsigaliojimo datą. Pasiūlymas: Pakeisti įstatymo projekto 7 straipsnį ir išdėstyti taip: „6 straipsnis. Įstatymo įsigaliojimas, įgyvendinimas ir taikymas 1. Šis įstatymas, išskyrus šio straipsnio 2 dalį, įsigalioja 2017 m. sausio liepos 1 d. 2. Lietuvos Respublikos teisingumo ministras iki 2016 m. gruodžio 31 d. 2017 m. birželio 30 d. priima šio įstatymo įgyvendinamuosius teisės aktus. 3. Iki šio įstatymo įsigaliojimo su advokatais, kurie nuolat teikia antrinę teisinę pagalbą, sudarytoms sutartims 5 metų laikotarpis skaičiuojamas nuo šio įstatymo įsigaliojimo dienos.“	Pritarti

3. Piliečių, asociacijų, politinių partijų, lobistų ir kitų suinteresuotų asmenų pasiūlymai:

Eil. Nr.	Pasiūlymo teikėjas, data	Siūloma keisti	Pasiūlymo turinys	Komiteto nuomonė	Argumentai, pagrindžiantys nuomonę

str.	str. d.	p.

1.	Vilniaus antrinės teisinės pagalbos advokatų kontora 2016-10-24	2	1	LR Teisingumo ministerija yra parengusi Lietuvos Respublikos valstybės garantuojamos teisinės pagalbos įstatymo (toliau ‑ VGTP įstatymas) Nr. VIII-1591 9,17, 18, 21 ir 25 straipsnių pakeitimo įstatymo projektą (toliau ‑ Projektas). 2016 m. birželio 15 d. LR Vyriausybės nutarimu Nr. 612 nuspręsta šį Projektą pateikti LR Seimui. Pastebėjome, kad LR Teisingumo ministerija, rengdama minėtą Projektą nepilnai atsižvelgė į Lietuvos advokatūros pateiktas pastabas, taip pat pateikiame papildomas pastabas. Dėl Projekto 2 straipsnio, kur siūlomas VGTP įstatymo 17 straipsnio pakeitimas. 1. Pakeisti 17 straipsnio 1 dalies 1 punktą ir j į išdėstyti taip: „1) su advokatais, kurie nuolat teikia antrinę teisinę pagalbą tik asmenims, turintiems teisę ją gauti. Šios sutartys sudaromos 5 metams;“ Manome, kad terminuotos sutarties sudarymas mažina motyvaciją teikti teisinę pagalbą nuolat. Tam, kad apsispręsti sudaryti sutartį dėl nuolatinės antrinės teisinės pagalbos teikimo, advokatas turėtų iš esmės atsisakyti privačios praktikos, turimų klientų ir galimybės įgyti naujų klientų perspektyvoje. Turbūt, savaime suprantama, kad advokato karjera, profesinė sėkmė ir, galų gale, jo finansinė gerovė priklauso nuo jo įdirbio ir turimų klientų, todėl abejotina ar atsiras daug advokatų, kurie sutiks atsisakyti savo klientų ir 5 metams sudaryti nuolatinės antrinės teisinės pagalbos teikimo sutartis, kadangi jų terminui pasibaigus teks grįžti į įprastą advokato profesinę veiklą, iš naujo susikurti sau darbo vietą ir ieškotis klientų iš naujo, kas garantuoja papildomus finansinius ir kitokius praradimus. Aiškinamajame rašte, 4 d. nurodoma, kad minėta pataisa teikiama didesnio advokatu konkurencingumo, kaitumo ir efektyvesnio naujų advokatų įtraukimo į nuolat teikti antrinę teisinę pagalbą teikiančių advokatų ratą. Pažymėtina, kad advokatų nuolat teikiančių antrinę teisinę pagalbą kaita vyksta natūraliai, kaip ir visoje Lietuvos teisinėje sistemoje. Kaip pavyzdį galime pateikti Vilniaus antrinės teisinės pagalbos advokatų kontorą, kurioje šiuo metu turėtų dirbti 22 advokatai. Nuo kontoros įkūrimo, Nuolatinio antrinės teisinės pagalbos teikimo sutartis, dėl įvairių priežasčių, nutraukė jau 12 advokatų. Be to, mus stebina LR Vyriausybės ir LR Teisingumo ministerijos nenuoseklumas vertinant toje pačioje Lietuvos teisinėje sistemoje dirbančių teisėju prokurorų ir advokatų darbo stažą. Teisėjams ir prokurorams už ilgą darbo stažą mokami priedai, suteikiamos papildomos atostogos, o advokatus, turinčius ilgą darbo stažą VGTP sistemoje siekiama rotuoti. Kyla klausimas ar tokiu būdu tikrai norima sustiprinti advokatų, teikiančių antrinę teisinę pagalbą korpusą? Pabrėžtina, kad prokuratūroje ir teismuose taikoma tik vadovaujančiu pareigūnų rotacija. Manome, kad bloginant advokatams sutarčių sąlygas, jų motyvacija ir darbo kokybė tik blogės, o nauji advokatai nebus suinteresuoti dirbti VGTP sistemoje. Aiškinamajame rašte, 5 d. nurodoma, kad šiuo metu sudarytoms tarnybos ir advokatų, nuolat teikiančių antrinę teisinę pagalbų sutartims 5 metų galiojimo laikotarpis bus skaičiuojamas nuo VGTPĮ projekto įsigaliojimo dienos. Neigiamų pasekmių gyventojams nenumatoma, nes teisinės pagalbos teikimo tvarka nėra keičiama. Teigiant, kad tai neturės neigiamų pasekmių gyventojams, nebuvo pagalvota apie tai, kad šiuo metu antrinę teisinę pagalbą nuolat teikia apie 70 advokatų ir kiekvienas šiuo metu turi apie 100 civilinių ar administracinių arba apie 150 baudžiamųjų bylų. Po penkerių metų visiems šiems advokatams vienu matu turėtų baigtis sutarčių galiojimas. Prieš baigiantis sutarties galiojimui, advokatai pradės rūpintis savo naujos darbo vietos paieška, kontoros steigimu ir t.t. Pasibaigus sutarčių galiojimui, reikės organizuoti naują konkursą, o po to, bylų perdavimą naujai sutartis pasirašiusiems advokatams. Per šį laikotarpį, kuris galėtų tęstis nuo 1 mėnesio iki 6 mėnesių ar net ilgiau, nukentės asmenys, kuriems skirta VGTP. Advokatai klientams galės skirti mažiau dėmesio, keičiantis advokatui bus pažeistas kliento interesas, kad jo bylą vestų vienas ir tas pats advokatas. Be to, minėtu pereinamuoju laikotarpiu, akivaizdžiai pailgės ir nagrinėjamų bylų trukmė bei atsiras papildomų išlaidų valstybei, kadangi į bylą naujai įstojęs advokatas privalės susipažinti su bylų medžiaga bei su klientais suderinti gynybos (atstovavimo) poziciją.	Nepritarti	Įstatymo projekto nuostatos neriboja galimybės advokatui, pasibaigus 5 metų sutarties terminui, vėl dalyvauti organizuojamame nuolat antrinę teisinę pagalbą teikiančių advokatų konkurse (toliau – konkursas). Taip pat advokatas galės sudaryti antrinės teisinės pagalbos teikimo prireikus sutartį. Pažymėtina, jog advokato profesija, priešingai nei teisėjo ar prokuroro, yra laisvoji profesija, kuria yra verčiamasi savarankiškai ir kurios valstybinio reguliavimo intensyvumas skiriasi. Atkreiptinas dėmesys, kad antrinę teisinę pagalbą teikiantys advokatai yra teisinės pagalbos paslaugų teikėjai pagal jų sudarytas civilines sutartis. Jie nėra valstybės tarnautojai, todėl jų statusas iš esmės skiriasi nuo teisėjų ir prokurorų. Atsižvelgiant į tai, negali būti taikomos specialios socialinės garantijos (papildomi priedai ar atostogos), numatytos minėtoms valstybės tarnautojų kategorijoms. Kaip konstatuota Konstitucinio Teismo 2011 m. vasario 14 d. nutarime, „advokatų veikla yra tam tikra asmens savarankiška profesinė veikla, susijusi su atitinkamų teisinių paslaugų teikimu, kuri negali būti tapatinama su valstybės tarnautojo ar pareigūno pareigų ėjimu valstybės ar savivaldybių institucijose, inter alia su valstybės tarnyba“. Įstatymo projekto rengėjų nuomone, siekiant efektyvaus antrinės teisinės pagalbos teikimo užtikrinimo, konkursas bus organizuojamas likus pakankamai laiko tarpui iki atitinkamos nuolatinio antrinės teisinės pagalbos teikimo sutarties pasibaigimo.
2.	Vilniaus antrinės teisinės pagalbos advokatų kontora 2016-10-24	6	3	Dėl Projekto 7 straipsnio 3 d., kur numatoma, kad iki šio įstatymo įsigaliojimo su advokatais, kurie nuolat teikia antrinę teisinę pagalbą, sudarytoms sutartims 5 metų laikotarpis skaičiuojamas nuo šio įstatymo įsigaliojimo dienos. Advokatai šiuo metu nuolat teikiantys antrinę teisinę pagalbą yra pasirašę neterminuotas sutartis, kurios yra galiojančios. Siūlomas reglamentavimas, mūsų nuomone, akivaizdžiai pažeidžia teisės teorijoje pripažįstamą principą lex retro non agit (įstatymas atgal negalioja). Teisės norminiams aktams keliamas reikalavimas, kad juose įtvirtintos teisės normos negali būti taikomos juridiniams faktams ir teisinėms pasekmėms, įvykusioms dar iki šio akto įsigaliojimo. Šiuo principu siekiama užtikrinti teisinio reguliavimo bei asmenų teisinio statuso aiškumą, stabilumą. Subjektai turi žinoti, kokio elgesio iš jų yra tikimasi, reikalaujama ir turi būti tikri, kad už teisės aktus atitinkantį elgesį jiems nebus taikomos teisinės poveikio priemonės vėliau pasikeitusio teisinio reguliavimo pagrindu. Lex retro non agit principas yra išvedamas iš Konstitucijos 7 straipsnio 2 dalyje įtvirtintos nuostatos, kad „galioja tik paskelbti įstatymai“. Jis taip pat siejamas su Konstitucijos preambulėje įtvirtintu teisinės valstybės principu, vienu iš jį sudarančių elementų - teisinio saugumo reikalavimu. Taigi lex retro non agit yra konstitucinis principas, kuris kaip bendrasis teisės principas taikomas visose teisės sistemos posistemėse (teisės šakose). Reikalavimo, kad įstatymas neturi grįžtamosios galios, neatitinkantis reglamentavimas civilinių, administracinių ar kitų teisinių santykių srityje pažeistų teisinės valstybės principą ir būtų antikonstitucinis. (LR Konstitucinio teismo 2001-01-11 nutarimas). Be to, Projekte siūloma nuostata akivaizdžiai prieštarauja ir LR CK 6.157 str. 2 d. kur nurodoma, kad imperatyviųjų teisės normų pasikeitimas po sutarties sudarymo neturi įtakos sutarties sąlygoms. LR CK 1.3 str. 2 d. numato, kad jeigu yra šio kodekso ir kitų įstatymų prieštaravimų, taikomos šio kodekso normos. Taigi, jeigu ir būtų priimtas siūlomas VGTP įstatymo projekto 2 str., šios nuostatos vykdymas būtų problemiškas, kadangi iki šio įstatymo įsigaliojimo pasirašytoms Nuolatinio antrinės teisinės pagalbos teikimo sutartims būtų taikomos LR CK 1.3 str. 2 d. ir LR CK 6.157 str. 2 d. normos. Akivaizdu, kad siūlomas reglamentavimas kartu pažeidžia ir advokatų jau pasirašiusių Nuolatinio antrinės teisinės pagalbos teikimo sutartis teisėtus lūkesčius. Teisėtų lūkesčių principas įtvirtina idėją, kad būtina pripažinti, gerbti ir ginti teisėtai įgytas civilines teises, t. y. asmuo turi pagrindą tikėti, kad veikdamas pagal galiojančius įstatymus, jis gali siekti tam tikrų tikslų ir tokio asmens lūkesčiai turi būti apsaugoti. Taigi teisėtų lūkesčių apsaugos principas saistomas pareigos laikytis prisiimtų įsipareigojimų bei teisės pagrįstai tikėtis, kad asmens pagal galiojančius teisės aktus įgytos teisės bus išlaikomos tam tikrą laiką ir galės būti realiai įgyvendinamos. Teisėtų lūkesčių principas reiškia, kad asmuo, teisėtai įgijęs civilines teises, turi pagrįstą tikėjimą, jog savo teises galės įgyvendinti tiek veikdamas šiandien, tiek ateityje. Konstituciniai teisėtų lūkesčių apsaugos, teisinio tikrumo, teisinio saugumo principai suponuoja valstybės pareigą užtikrinti teisinio reguliavimo tikrumą ir stabilumą, apsaugoti asmenų teises, gerbti teisėtus interesus ir teisėtus lūkesčius, vykdyti prisiimtus įsipareigojimus asmeniui. Neužtikrinus asmens teisėtų lūkesčių apsaugos, teisinio tikrumo ir teisinio saugumo, nebūtų užtikrintas asmens pasitikėjimas valstybe ir teise.	Nepritarti	5 metų terminas advokatams nebus skaičiuojamas atgal, jis bus pradedamas skaičiuoti nuo Įstatymo projekto nuostatų įsigaliojimo. Konstitucinis Teismas 2010 m. balandžio 20 d. sprendime yra nurodęs, kad „konstitucinė įgytų teisių ir teisėtų lūkesčių apsauga nereiškia, kad įstatymu nustatyta pensinio aprūpinimo sistema negali būti pertvarkoma“. Atitinkamai galima daryti išvadą, kad konstitucinė įgytų teisių ir teisėtų lūkesčių apsauga nereiškia, kad valstybė neturi teisės pertvarkyti valstybės garantuojamos teisinės pagalbos sistemos, įskaitant sutarčių dėl antrinės teisinės pagalbos teikimo su advokatais tvarkos. Taip pat pastebėtina, kad pripažįstama, jog CK 6.157 straipsnio 2 dalies nuostata turi būti aiškinama ir taikoma atsižvelgiant į tęstinį sutartinių santykių pobūdį, todėl sutarties vykdymas turi atitikti imperatyvias teisės normas, galiojančias vykdant, o ne sudarant sutartį. (Lietuvos Aukščiausiojo Teismo 2005 m. lapkričio 23 d. nutartis civilinėje byloje Nr. 3K-3-605; Vilniaus apygardos teismo 2016 m. kovo 17 d. nutartis civilinėje byloje Nr. 2A-738-803/2016, Kauno apygardos teismo 2013 m. balandžio 3 d. nutartis civilinėje byloje Nr. 2A-683-343/2013).
3.	Lietuvos Advokatūra 2016-11-02	2 6	1 3	Lietuvos advokatūra, susipažinusi su Lietuvos Respublikos valstybės garantuojamos teisinės pagalbos įstatymo Nr. VIII-1591 9, 17, 18, 21, 24 ir 25 straipsnių pakeitimo įstatymo projektu Nr. XIIP-4548 (toliau - Projektas), teikia pastabas, susijusias su projekto nuostatomis, numatančiomis, kad su advokatais, kurie nuolat teikia antrinę teisinę pagalbą tik asmenims, turintiems teisę ją gauti, sudaromos sutartys 5 metams. Lietuvos advokatūra norėtų atkreipti dėmesį į tai, kad yra būtinas praktinis siūlomo reglamentavimo įgyvendinimo įvertinimas. Pažymėtina, kad asmuo, kuriam teikiama antrinė teisinė pagalba, turi pagrįstus lūkesčius, kad nuo bylos pradžios iki jos pabaigos jam byloje atstovaus tas pats advokatas. Vadovaujantis siūlomu reglamentavimu, asmeniui nėra garantuojama teisė į tinkamą, nepertraukiamą gynybą arba atstovavimą, kadangi pasibaigus 5 metų sutarties galiojimo terminui, asmeniui turėtų būti keičiamas advokatas, kuris yra išsamiai susipažinęs su byla. Kelia abejonių, ar klientas, žinodamas, jog jam paskirtas atstovas ilgainiui bus pakeistas ir neužbaigs bylos, galės tokiu atstovu pasitikėti ir ar klientui tokiu atveju galės būti suteikta efektyvi teisinė pagalba. Manytina, kad šioje situacijoje galėtų iškilti teisės į tinkamą gynybą pažeidimo klausimas. Taip pat egzistuoja rizika, kad klientai, žinodami, jog advokatas, remiantis siūlomu reglamentavimu, negalės būti atstovu iki atitinkamos bylos pabaigos, gali nesutikti, kad konkretus advokatas pradėtų teikti teisinę pagalbą ir prašys skirti kitą atstovą, kurio sutartis su Valstybės garantuojamos teisinės pagalbos (toliau - VGTP) tarnyba galioja ilgiau. Be to, nors Projektu siekiama didesnio advokatų konkurencingumo, kaitos ir efektyvesnio naujų advokatų įtraukimo į valstybės garantuojamos teisinės pagalbos teikimą, svarbu pabrėžti, kad advokato veikla grindžiama teisinių paslaugų teikimo tęstinumu, todėl abejotina, ar advokatams bus patraukli perspektyva nutraukti santykius su esamais klientais, sudaryti 5 metų terminuotą sutartį su VGTP tarnyba, o sutarčiai pasibaigus vėl grįžti į privačią praktiką ir iš naujo formuoti klientų ratą. Taip pat atkreiptinas dėmesys į projekto 7 straipsnyje numatytą nuostatą, kad iki įstatymo įsigaliojimo su advokatais, kurie nuolat teikia antrinę teisinę pagalbą, sudarytoms sutartims 5 metų laikotarpis skaičiuojamas nuo šio įstatymo įsigaliojimo dienos. Pažymėtina, kad šiuo metu antrinę teisinę pagalbą nuolat teikia 61 advokatas. Vienas antrinę teisinę pagalbą nuolat teikiantis advokatas yra atstovu (gynėju) apie 100 civilinių ir administracinių ir apie 150 baudžiamųjų bylų. Įsigaliojus aukščiau minėtai nuostatai ir praėjus 5 metams nuo įstatymo įsigaliojimo, visiems nurodytiems advokatams vienu metu pasibaigs sutartys, sudarytos su VGTP tarnyba. Tokia situacija neišvengiamai sukels būtinybę stabdyti bylų nagrinėjimą, kol jų klientams bus paskirti nauji advokatai ir kol jie susipažins su bylų medžiaga. Manytina, kad taip gali būti pažeista tokių advokatų klientų teisė į nepertraukiamą, efektyvų ir greitą teismo procesą. Be to, svarstytina, ar 5 metų termino taikymas jau sudarytoms neterminuotoms sutartims tarp advokatų nuolat teikiančių antrinę teisinę pagalbą ir VGTP tarnybos neprieštarauja teisėtų lūkesčių, teisinio tikrumo principams. Pažymėtina, kad toks reglamentavimas kelia abejonių ir dėl suderinamumo su Lietuvos Respublikos civilinio kodekso 6.157 straipsnio 2 dalimi, pagal kurią imperatyviųjų teisės normų pasikeitimas po sutarties sudarymo neturi įtakos sutarties sąlygoms. Dėl kitų Projekto nuostatų Lietuvos advokatūra pastabų neturi.	Nepritarti	Įstatymo projekto rengėjų nuomone, siekiant efektyvaus antrinės teisinės pagalbos teikimo užtikrinimo, konkursas bus organizuojamas likus pakankamai laiko tarpui iki atitinkamos nuolatinio antrinės teisinės pagalbos teikimo sutarties pasibaigimo (praktinės teisinio reguliavimo nuostatos bus įtvirtintos Advokatų, nuolat teikiančių antrinę teisinę pagalbą, konkurso nuostatuose). Be to, advokatas, pasibaigus 5 metų sutarties terminui, gali vėl dalyvauti organizuojamame konkurse arba, jam pageidaujant, su juo taip pat galės būti sudaroma antrinės teisinės pagalbos teikimo prireikus sutartis, siekiant užtikrinti antrinės teisinės pagalbos tęstinumą. Advokatui nepageidaujant dalyvauti konkurse ar sudaryti sutartį dėl antrinės teisinės pagalbos teikimo prireikus, jam ir pareiškėjui susitarus, taip pat galimas sutarties dėl antrinės teisinės pagalbos teikimo konkrečioje byloje sudarymas (įstatymo 17 straipsnio 4 dalis). Pastebėtina, kad įstatymo 18 straipsnio 8 dalyje įtvirtinta, jog antrinę teisinę pagalbą visose proceso ikiteisminėse (neteisminėse) ir teisminėse stadijose paprastai teikia vienas (tas pats) advokatas. Tačiau dėl skirtingų priežasčių ne visada įmanoma užtikrinti to paties advokato dalyvavimą. Atsižvelgiant į tai, ir šiuo metu yra numatyta vieno advokato pakeitimo kitu tvarka esant įstatymo 18 straipsnio 8 dalyje numatytoms aplinkybėms. Dėl teisėtų lūkesčių principo argumentuota prie Vilniaus antrinės teisinės pagalbos advokatų kontoros 2 pastabos. Taip pat pastebėtina, kad pripažįstama, jog CK 6.157 straipsnio 2 dalies nuostata turi būti aiškinama ir taikoma atsižvelgiant į tęstinį sutartinių santykių pobūdį, todėl sutarties vykdymas turi atitikti imperatyvias teisės normas, galiojančias vykdant, o ne sudarant sutartį. (Lietuvos Aukščiausiojo Teismo 2005 m. lapkričio 23 d. nutartis civilinėje byloje Nr. 3K-3-605; Vilniaus apygardos teismo 2016 m. kovo 17 d. nutartis civilinėje byloje Nr. 2A-738-803/2016, Kauno apygardos teismo 2013 m. balandžio 3 d. nutartis civilinėje byloje Nr. 2A-683-343/2013).

4. Valstybės ir savivaldybių institucijų ir įstaigų pasiūlymai: negauta.

5. Subjektų, turinčių įstatymų leidybos iniciatyvos teisę, pasiūlymai: negauta.

6. Seimo paskirtų papildomų komitetų / komisijų pasiūlymai: negauta.

7. Komiteto sprendimas ir pasiūlymai: pritarti komiteto patobulintam įstatymo projektui Nr. XIIP-4548(2) ir komiteto išvadoms.

8. Balsavimo rezultatai: už – 8, prieš – nėra, susilaikė – nėra.

9. Komiteto paskirti pranešėjai: Vitalijus Gailius, Rimantė Šalaševičiūtė, Rimas Andrikis.

10. Komiteto narių atskiroji nuomonė: negauta.

PRIDEDAMA. Komiteto siūlomas įstatymo projektas, jo lyginamasis variantas.

Komiteto pirmininkas	(Parašas)	Julius Sabatauskas

Teisės ir teisėtvarkos komiteto biuro patarėja Jurgita Janušauskienė