LIETUVOS RESPUBLIKOS TEISINGUMO MINISTERIJA

Biudžetinė įstaiga, Gedimino pr. 30, 01104 Vilnius,

tel. (8 5) 266 2984, faks. (8 5) 262 5940, el. p. rastine@tm.lt, https://tm.lrv.lt.

Duomenys kaupiami ir saugomi Juridinių asmenų registre, kodas 188604955

Lietuvos Respublikos aplinkos ministerijai	2021-08-	Nr.

Į	2021-07-15	Nr.	(15-3)-D8(E)-4696

DĖL ĮSTATYMŲ PROJEKTŲ DERINIMO

Teisingumo ministerija, pagal kompetenciją įvertinusi derinimui pateiktus Lietuvos Respublikos alternatyviųjų degalų įstatymo Nr. XIV-196 30 straipsnio pakeitimo įstatymo projektą (toliau – ADĮ projektas) ir Lietuvos Respublikos motorinių transporto priemonių registracijos mokesčio įstatymo Nr. XIII-2690 pakeitimo įstatymo projektą (toliau – Įstatymo projektas) (toliau kartu – įstatymų projektai), teikia šias pastabas ir pasiūlymus:

Dėl Įstatymo projekto:

Įstatymo projektu siūloma keisti Lietuvos Respublikos motorinių transporto priemonių registracijos mokesčio įstatymo (toliau – Įstatymas) pavadinimą ir juo nustatomo mokesčio pavadinimą, todėl reikėtų parengti Lietuvos Respublikos mokesčių administravimo įstatymo 13 ir 14 straipsnių pakeitimo įstatymo projektą, kadangi šio įstatymo 13 straipsnio 29 punkte ir 14 straipsnio 61 dalyje atitinkamai numatytas motorinių transporto priemonių registracijos mokestis ir pateikiama nuoroda į Įstatymą.

Atsižvelgiant į tai, kad Įstatymo paskirtį nustato Įstatymo projektu keičiamo Įstatymo 1 straipsnis, Įstatymo projektu keičiamo Įstatymo 3 straipsnyje vietoje „Šis įstatymas nustato:“ siūlome rašyti „Mokestį sudaro:“ ir atitinkamai pakeisti minėto straipsnio punktuose vartojamus linksnius.

Abejotina, ar terminas „taršos mokestis už naudojimąsi transporto priemone“ ir jo trumpinys „naudojimo mokestis“ atitinka mokesčio turinį, kadangi prievolė mokėti šį mokestį nepriklausytų nuo faktinio motorinės transporto priemonės naudojimo, t. y. mokestį turėtų mokėti ir tie motorinės transporto priemonės valdytojai, kurie faktiškai nesinaudojo ja visą mokestinį laikotarpį, bet turėjo galiojantį leidimą dalyvauti viešajame eisme, vadinasi, tik turėjo motorinę transporto priemonę (ją valdė). Siūlome apsvarstyti galimybę naudoti terminą „taršos mokestis už valdomą transporto priemonę“ ir jo trumpinį „valdymo mokestis“.

Lietuvos Respublikos saugaus eismo automobilių keliais įstatymo 2 straipsnio 84 dalyje transporto priemonės valdytojas apibrėžiamas kaip asmuo, nuosavybės, patikėjimo, nuomos, panaudos ar kitokiu teisėtu pagrindu valdantis ir naudojantis transporto priemonę. Jei Įstatymo projektu nesiekiama, kad mokestį mokėtų, pavyzdžiui, asmuo, kelioms dienoms išsinuomojęs automobilį iš tokią paslaugą teikiančio juridinio asmens, reikėtų atitinkamai patikslinti keičiamo Įstatymo 5 straipsnį.

Įstatymo projektu keičiamo Įstatymo 6 straipsnio 1 dalies 1 punkte numatyta motorinių transporto priemonių taršos mokesčio (toliau – mokestis) objekto išimtis, todėl šią nuostatą siūlome perkelti į Įstatymo projektu keičiamo Įstatymo 4 straipsnį.

Įstatymo projektu keičiamo Įstatymo 6 straipsnio 2 ir 3 dalyse nustatomos naudojimo mokesčio lengvatos, todėl jas siūloma dėstyti kartu (kaip to paties straipsnio dalis ar dalies punktus) ir taikant tokią pačią nuostatos struktūrą kaip numatyta minėto straipsnio 3 dalies punktuose, t. y. pradžioje nurodant subjektus, kuriems taikoma lengvata, tuomet papildomas aplinkybes (pavyzdžiui neįgaliesiems pritaikytas transporto priemones) ir, galiausiai, lengvatos dydį. Taip pat siūlome Įstatymo projektu keičiamo Įstatymo 6 straipsnio 2 dalyje numatyti tikslesnę taisyklę tokiam atvejui, kai tas pats motorinės transporto priemonės valdytojas turi daugiau nei vieną transporto priemonę – dėl kurios iš jų turėtų būti taikoma lengvata.

Įstatymo projektu keičiamo Įstatymo 7 straipsnio pavadinimą siūlome pakeisti pagal jo turinį – į „7 straipsnis. Mokesčio tarifai ir koeficientai, mokesčio tarifų indeksavimo tvarka“.

Atsižvelgiant į tai, kad Įstatymo projektu siūlomas nustatyti naudojimo mokestis yra ne vienkartinis, o kasmetinis, siūlome Įstatymo projektą papildyti nuostatomis dėl mokesčio deklaravimo.

Mokesčių apskaičiavimo, sumokėjimo ir išieškojimo tvarką ir susijusius klausimus nustato Mokesčių administravimo įstatymas, todėl kaip perteklinių siūlome atsisakyti šių Įstatymo projektu siūlomų nustatyti Įstatymo nuostatų – 9 straipsnio 9 dalies antrojo sakinio ir „Valstybei mokesčių inspekcijai“ bei „ne vėliau kaip pasibaigus mokestiniam laikotarpiui,“ pirmajame sakinyje, 9 straipsnio 10 dalies.

Siūlome atsisakyti Įstatymo projektu keičiamo Įstatymo 12 straipsnio 2 dalies nuostatų, kadangi jos nepatenka į Įstatymo projektu keičiamo Įstatymo reguliavimo sritį, ir perkelti minėtas nuostatas į ADĮ projektą.

Visi Įstatymo projekto 2 straipsnio 2 dalies 1 ir 2 punktuose numatyti teisės aktai ir įgaliojimai atitinkamiems subjektams juos priimti turėtų būti numatyti Įstatymo projektu siūlomame keisti Įstatyme, o Įstatymo projekto 2 straipsnyje pakanka nurodyti datą, iki kurios jie turi būti priimti (t. y. 2022 m. birželio 30 d.), ir subjektų sąrašą, nedetalizuojant, kokius teisės aktus kiekvienas atskirai įgaliotas priimti. Įstatymo projektu keičiamą Įstatymą reikėtų papildyti įgaliojimu Lietuvos Respublikos vidaus reikalų ministrui ir Valstybinės mokesčių inspekcijos prie Lietuvos Respublikos finansų ministerijos viršininkui patvirtini motorinės transporto priemonės leidimo dalyvauti viešajame eisme stabdymo tvarką.

Atsižvelgiant į tai, kad Įstatymo projektu siūloma Įstatymą dėstyti nauja redakcija, iš esmės keisti juo nustatytą teisinį reguliavimą, įvertinus tai, kad kartu su Įstatymo projektu pateiktoje numatomo teisinio reguliavimo poveikio vertinimo pažymoje nustatyta Įstatymo projektu siūlomo teisinio reguliavimo įtaka teisinio reguliavimo sričiai, asmenims, bei vadovaujantis Lietuvos Respublikos teisėkūros pagrindų įstatymo 24 straipsnio 1 dalies 1 ir 2 punktais, siūlome Įstatymo projektą papildyti nuostata dėl galiojančio teisinio reguliavimo poveikio ex post vertinimo atlikimo. Pažymime, kad nuostatų dėl poreikio atlikti galiojančio teisinio reguliavimo poveikio ex post vertinimą pavyzdžių galite rasti Galiojančio teisinio reguliavimo poveikio ex post vertinimo metodikos1 Galiojančio teisinio reguliavimo poveikio ex post vertinimo metodika, patvirtinta Lietuvos Respublikos Vyriausybės 2021 m. gegužės 5 d. nutarimu Nr. 308 „Dėl Galiojančio teisinio reguliavimo poveikio ex post vertinimo metodikos ir ataskaitos formos patvirtinimo“ 1 priede.

Dėl atitikties Europos Sąjungos teisei:

Kaip nurodoma Įstatymų projektų aiškinamajame rašte (toliau – aiškinamasis raštas), po planuojamų pakeitimų mokestį mokės transporto priemonių valdytojai tik pirmą kartą Lietuvoje registruodami transporto priemones ir kasmet už naudojimąsi transporto priemonėmis. Atkreipiame dėmesį, kad siūlomas taršos mokestis pirmą kartą registruojant transporto priemonę vertintinas Sutarties dėl Europos Sąjungos veikimo (toliau – SESV) 110 straipsnio požiūriu. Šis straipsnis nustato, kad jokia valstybė narė tiesiogiai ar netiesiogiai neapmokestina kitų valstybių narių gaminių jokiais savo vidaus mokesčiais, didesniais už tuos, kuriais ji tiesiogiai ar netiesiogiai apmokestina panašius vietos gaminius. Be to, jokia valstybė narė neapmokestina kitų valstybių narių gaminių tokio pobūdžio vidaus mokesčiais, kurie suteiktų netiesioginę apsaugą kitiems gaminiams. Šiomis nuostatomis siekiama užtikrinti laisvą prekių judėjimą valstybėse narėse įprastomis konkurencijos sąlygomis. Juo siekiama panaikinti bet kokios formos apsaugą, galinčią atsirasti kitų valstybių narių gaminius apmokestinus vidaus mokesčiais, ypač jeigu jie yra diskriminuojamojo pobūdžio2 2011 m. balandžio 7 d. Europos Sąjungos Teisingumo Teismo sprendimo Tatu, C‑402/09, EU:C:2011:219, 34 punktas; 2016 m. birželio 9 d. Sprendimo Budişan, C‑586/14, EU:C:2016:421, 19 punktas ir jame nurodyta jurisprudencija. .

Pažymėtina, kad Europos Sąjungos Teisingumo Teismas ( toliau – Teisingumo Teismas) jau ne kartą nagrinėjo kitų valstybių narių reguliavimą, susijusį su transporto priemonių apmokestinimu, ir nurodė, jog importuotų naudotų automobilių apmokestinimo srityje SESV 110 straipsniu siekiama užtikrinti visišką vidaus mokesčių neutralumą konkurencijos tarp jau esančių nacionalinėje rinkoje gaminių ir importuotų gaminių atžvilgiu.3 2008 m. liepos 17 d. Sprendimo Krawczyński, C‑426/07, EU:C:2008:434, 31 punktas; 2010 m. birželio 3 d. Sprendimo Kalinchev, C‑2/09, EU:C:2010:312, 31 punktas. Kaip nurodoma Teisingumo Teismo sprendimuose, „<...> valstybės narės rinkoje esančios transporto priemonės yra šios valstybės narės vietos gaminiai, kaip jie suprantami pagal SESV 110 straipsnį. Kai šie gaminiai parduodami šios valstybės narės naudotų transporto priemonių rinkoje, jie turi būti laikomi analogiškais gaminiais, palyginti su tokio paties tipo ir tiek pat naudotomis transporto priemonėmis, turinčiomis vienodas charakteristikas. Iš tiesų šios valstybės narės rinkoje pirktos naudotos transporto priemonės ir tos, kurios pirktos kitose valstybėse narėse ketinant importuoti ir eksploatuoti pirmojoje valstybėje narėje, yra konkuruojantys gaminiai“4 2011 m. balandžio 7 d. Sprendimo Tatu, C‑402/09, EU:C:2011:219, 55 punktas; 2011 m. liepos 7 d. Sprendimo Nisipeanu, C‑263/10, EU:C:2011:466, 24 punktas; 2018 m. balandžio 17 d. Teisingumo Teismo nutarties Dos Santos, C-640/17, EU:C:2018:275, 16 punktas. . Taigi, SESV 110 straipsniu kiekviena valstybė narė įpareigojama pasirinkti ir nustatyti mokesčius už transporto priemones taip, kad jais nebūtų sudaromos palankesnės vidaus naudotų transporto priemonių pardavimo sąlygos ir nebūtų atgrasoma nuo panašių naudotų transporto priemonių importo5 2011 m. balandžio 7 d. Sprendimo Tatu, C‑402/09, EU:C:2011:219, 56 punktas; 2018 m. balandžio 17 d. Teisingumo Teismo nutarties Dos Santos, C-640/17, EU:C:2018:275, 17 punktas. .

Atsižvelgiant į nurodytą Teisingumo Teismo praktiką, pažymėtina, kad siekiant atitikties Europos Sąjungos teisei Įstatymo projektu siūlomas teisinis reguliavimas koreguotinas taip, kad apmokestinant vidaus rinkoje perleidžiamas ir iš kitų Europos Sąjungos valstybių narių importuojamas naudotas transporto priemones būtų laikomasi mokesčių neutralumo principo.

Dėl ADĮ projekto:

Siekiant teisinio reguliavimo aiškumo, siūlome ADĮ projektu keičiamo Lietuvos Respublikos alternatyviųjų degalų įstatymo (toliau – ADĮ) 30 straipsnio 2 dalyje nurodytus lėšų šaltinius dėstyti punktais, o to paties straipsnio naujoje 6 dalyje teikti nuorodą į atitinkamą 30 straipsnio 2 dalies punktą.

ADĮ vartojamos sąvokos „darnaus judumo miestuose planai“ (6 str. 2 p., 23 str. 15 d., 28 str. 2 d.), „darnaus judumo miestuose ir atsinaujinančių išteklių energijos naudojimo plėtros planų priemonės“ (12 str. 4 p.), ADĮ projektu numatomo keisti ADĮ 30 straipsnyje vartojama sąvoka „darnaus judumo priemonės“ – vartojamas sąvokas reikėtų suderinti.

ADĮ projekto lyginamajame variante prieš keičiamo 30 straipsnio 7 dalies numerį reikėtų įterpti buvusį šio straipsnio dalies numerį, perbrauktą plona linija.

Dėl aiškinamojo rašto:

Aiškinamajame rašte nepateikta informacijos, kodėl ADĮ projektu siūloma keisti ADĮ 30 straipsnio 1 ir 3 dalių nuostatas.

Siūlome aiškinamojo rašto 3 punkte esantį teiginį, kad dalis mokesčio lėšų skiriama miškų sodinimo programai, išbraukti kaip neatitinkantį tikrovės – Įstatymo 9 straipsnio 3 dalis nėra įgyvendinta.

Teisingumo viceministrė	Gabija Grigaitė-Daugirdė

Ieva Klimašauskė, tel. 8 5 266 2963, el. p. ieva.klimasauske@tm.lt

Mykolas Šavelskis, tel. 8 5 2191886, el. p. mykolas.savelskis@tm.lt