LIETUVOS RESPUBLIKOS SEIMO KANCELIARIJOS

TEISĖS DEPARTAMENTAS

IŠVADA

DĖL LIETUVOS RESPUBLIKOS VIETOS SAVIVALDOS ĮSTATYMO NR. I-533 6 STRAIPSNIO PAKEITIMO PROJEKTO

2020-07-17 Nr. XIIIP-5031

Vilnius

Įvertinę projekto atitiktį Konstitucijai, įstatymams, teisėkūros principams ir teisės technikos taisyklėms, teikiame šias pastabas:

Projektu siekiama nustatyti, kad prie savarankiškųjų savivaldybių funkcijų priskiriamas pacientų neatlygintino pavėžėjimo iš asmens sveikatos priežiūros įstaigų į namus organizavimas, kai pacientams juos atvežus greitosios medicinos pagalbos transportu arba jiems patiems atvykus į stacionarines asmens sveikatos priežiūros paslaugas teikiančių asmens sveikatos priežiūros įstaigų skubiosios pagalbos skyrius jiems buvo suteiktos būtinosios medicinos pagalbos paslaugos ir pacientai tolimesniam gydymui išleidžiami į namus, bet dėl transporto paslaugų organizavimo ypatumų ar kitų priežasčių pacientas neturi galimybės grįžti namo. Vertinant projekte nustatytąsias pacientų pavėžėjimo iš asmens sveikatos priežiūros įstaigų namo sąlygas (t. y. kai dėl transporto paslaugų organizavimo ypatumų ar kitų priežasčių pacientas neturi galimybės grįžti namo), manome, kad jos yra per daug neapibrėžtos, gana subjektyvios, todėl jų praktinis taikymas gali būti labai nevienodas, o kartais ir probleminis, nes bet kokia paciento nurodyta negalėjimo grįžti namo aplinkybė įstatymo taikymo požiūriu turėtų būti vertinama kaip tinkama ir pagrįsta. Be to, aplinkybė „neturi galimybės grįžti namo“ formaliai apskritai užkirstų kelią taikyti siūlomą normą, nes manytina, kad Lietuvoje tokia galimybė visada egzistuoja, tik gali skirti jos įgyvendinimo kaina ir laikas. Atsižvelgiant į tai, siūlytina aiškiau apibrėžti paciento nemokamo pavėžėjimo iš sveikatos priežiūros įstaigų namo aplinkybes arba pavesti tai padaryti Vyriausybei.

Projektu pacientų neatlygintiną pavėžėjimą siūloma priskirti savarankiškosioms savivaldybių funkcijoms. Toks siūlymas projekto aiškinamajame rašte motyvuojamas, be kita ko, nurodant, kad „įstatymo 6 straipsnio 7 punkte kaip savarankiškoji savivaldybės funkcija jau yra įvardinta iš esmės panaši funkcija: „bendrojo ugdymo mokyklų mokinių, gyvenančių kaimo gyvenamosiose vietovėse, neatlygintino pavėžėjimo į mokyklas ir į namus organizavimas“. Vertinant tokį argumentą ir šios funkcijos bei projektu siūlomos funkcijos santykį reikėtų pažymėti, kad bendrojo ugdymo įstaigų steigimas pagal Konstitucijos 40 straipsnio 1 dalį ir 41 straipsnio 2 dalį yra išimtinė konstitucinė savivaldybių kompetencija, tad ir tokios jų darbo organizavimo dalies kaip moksleivių pavėžėjimas priskyrimas savarankiškajai savivaldybių kompetencijai yra logiškas ir pagrįstas. Tačiau sveikatos priežiūros srityje savivaldybių kompetencijos pobūdis skiriasi. Konstitucijos 53 straipsnio 1 dalyje įtvirtinta, kad “valstybė rūpinasi žmonių sveikata ir laiduoja medicinos pagalbą bei paslaugas”. Keičiamame įstatyme dalis sveikatos priežiūros funkcijų priskiriamos savarankiškoms, dalis – valstybinėms (valstybės perduotoms) funkcijoms. Svarstytina, ar projektu siūloma pacientų neatlygintino pavėžėjimo funkcija neturėtų būti priskirta valstybinėms (valstybės perduotoms savivaldybėms) funkcijoms. Tokiu atveju visoms savivaldybėms turėtų būti skiriamas pagal vienodus kriterijus nustatomas finansavimas šiai funkcijai vykdyti, o funkcijos vykdymo tvarkos aprašą tvirtinti bei nustatyti konkrečius visoms savivaldybėms vienodus paslaugos suteikimo kriterijus (turint omenyje pirmojoje šios išvados pastaboje identifikuotas problemas) galėtų kompetentinga Vyriausybės įgaliota institucija.

Įstatymo pavadinime žodis „įstatymas“ rašytinas naujos eilutės centre.

Departamento direktorius	Andrius Kabišaitis

E. Mušinskis, tel. (8 5) 239 6536, el. p. edvinas.musinskis@lrs.lt

P. Žukauskas, tel. (8 5) 239 6832, el. p. pranas.zukauskas@lrs.lt