LIETUVOS RESPUBLIKOS SEIMO

TEISĖS IR TEISĖTVARKOS komitetas

PAPILDOMO KOMITETO

I Š V A D O S

DĖL LIETUVOS RESPUBLIKOS DARBO KODEKSO PATVIRTINIMO, ĮSIGALIOJIMO IR ĮGYVENDINIMO ĮSTATYMO PROJEKTO (XIIP-3234)

2015 m. lapkričio 18 d. 102-P-51

Vilnius

1. Komiteto posėdyje dalyvavo: Komiteto pirmininkas Julius Sabatauskas, pirmininko pavaduotojas Stasys Šedbaras, nariai: Vilija Aleknaitė Abramikienė, Juozas Bernatonis, Stasys Brundza, Vitalijus Gailius, Vytautas Gapšys, Valdas Skarbalius, komiteto biuro vedėja Dalia Latvelienė, patarėjai: Loreta Zdanavičienė, Martyna Civilkienė, Jurgita Janušauskienė, Rita Karpavičiūtė, Irma Leonavičiūtė, Rita Varanauskienė, padėjėjos Modesta Banytė, Aidena Bacevičienė.

Kviestieji asmenys: Socialinės apsaugos ir darbo ministerijos viceministras Gintaras Klimavičius, skyriaus vedėja Vita Baliukevičienė, Prezidentės patarėjas Šarūnas Narbutas, Infobalt/LVK konsultantas Tomas Lileikis, LVK Projektų vadovė Laura Tatarėlyte, LPSK pirmininkas Artūras Černiauskas, LPSK teisininkė Evelina Šilinytė, LPPSF atstovė Dalia Jakutavičė.

2. Ekspertų, konsultantų, specialistų išvados, pasiūlymai, pataisos, pastabos (toliau – pasiūlymai):

Eil. Nr.	Pasiūlymo teikėjas, data	Siūloma keisti	Pasiūlymo turinys	Komiteto nuomonė	Argumentai, pagrindžiantys nuomonę

Str.	Str. d.	P.

Seimo kanceliarijos Teisės departamentas 2015-09-09	3 (P)	Įvertinę projekto atitiktį Konstitucijai, įstatymams, Europos Sąjungos teisei ir teisės technikos taisyklių reikalavimams, teikiame šias pastabas bei pasiūlymus: 1. Lietuvos Respublikos darbo kodekso patvirtinimo, įsigaliojimo ir įgyvendinimo įstatymo projekto (toliau – įstatymo projekto) 3 straipsnyje pateikta nuoroda į šio įstatymo 6 straipsnio 6 – 7 dalis neapima visų šiame straipsnyje nustatytų Darbo kodekso normų taikymo išimčių, todėl nuorodą reikėtų tikslinti.	Pritarti
Seimo kanceliarijos Teisės departamentas 2015-09-09	5 (P)	5	2. Atsižvelgiant į tai, kad įstatymo projekto 5 straipsnio 5 punktu pripažįstamas netekusiu galios Lietuvos Respublikos garantijų komandiruotiems darbuotojams įstatymas, kuris yra pagrindinis teisės aktas, įgyvendinantis 1996 m. gruodžio 16 d. Europos Parlamento ir Tarybos direktyvą 96/71/EB dėl darbuotojų komandiravimo paslaugų teikimo sistemoje, bei įvertinus tai, kad 2014 m. gegužės 15 d. Europos Parlamento ir Tarybos direktyvos 2014/67/ES dėl Direktyvos 96/71/EB dėl darbuotojų komandiravimo paslaugų teikimo sistemoje vykdymo užtikrinimo ir kuria iš dalies keičiamas Reglamentas (ES) Nr. 1024/2012 dėl administracinio bendradarbiavimo per Vidaus rinkos informacinę sistemą (IMI reglamentas) perkėlimo į nacionalinę teisę terminas baigiasi 2016 m. birželio 18 d., taip pat siekiant veiksmingiausio ir ekonomiškiausio teisinio reguliavimo tikslų, siūlytina apsvarstyti galimybę atitinkamai patikslinti Darbo kodekso projektą ir, esant būtinybei, kartu su juo teikiamus įstatymų projektus.	Pritarti
Seimo kanceliarijos Teisės departamentas 2015-09-09	6 (P)	1	3. Įstatymo projekto 6 straipsnio 1 dalyje nurodytas terminas (iki 2015 m. gruodžio 31 d.), iki kurio šioje projekto nuostatoje įvardyti subjektai turėtų įvykdyti atitinkamus pavedimus, yra nerealus, atsižvelgiant į tikėtiną projekto pateikimo Seimo posėdyje terminą (Seimo eilinė rudens sesija prasidės 2015 m. rugsėjo 10 d.), teisėkūros procesui Seime bei įstatymui įgyvendinti būtiną laiką.	Pritarti
Seimo kanceliarijos Teisės departamentas 2015-09-09	6 (P)	4	4. Įstatymo projekto 6 straipsnio 4 dalyje formuluotė „nustatant nuotolinio darbo organizavimo formą“ tikslintina, nes pagal šios dalies formuluotę, šalys nuotolinio darbo organizavimo formą turi nustatyti darbo sutartyje, kas reikštų, kad šioje dalyje formuluojama imperatyvi norma, kad nuotolinio darbo sutartys, sudarytos iki 2015 m. gruodžio 31 d., tęsiasi, galėtų būti pažeista nesusitarus dėl nuotolinio darbo organizavimo nustatymo.	Pritarti
Seimo kanceliarijos Teisės departamentas 2015-09-09	6 (P)	5	5. Įstatymo projekto 6 straipsnio 5 dalies formuluotę reikėtų tikslinti, nes nuostata „nustatant pagrindinę <...> ir susitariant dėl papildomų darbo funkcijų“ reiškia, jog sudarytos darbo sutartys liktų galioti su sąlyga, kad šalys susitarė dėl papildomų darbo funkcijų ir nustatė, kuri darbo sutartis yra pagrindinė. Manytina, kad šios dalies nuostatas reikėtų formuluoti tiksliau ir apibrėžti šioms sutartims taikytinas normas, nes antraip liks neaišku, per kokius terminus šalys turi nustatyti, kuri darbo sutartis yra pagrindinė ir susitarti dėl papildomų darbo funkcijų. Taip pat neaišku, kokios teisinės pasekmės kyla šalims nesusitarus, kai šioje dalyje numatyta, kad „darbo sutartys <...> lieka galioti“.	Pritarti
Seimo kanceliarijos Teisės departamentas 2015-09-09	6 (P)	6	6. Įstatymo projekto 6 straipsnio 6 dalyje ar kitur reikėtų nustatyti darbo sutarčių nutraukimo taisykles, nustatyti išeitinių išmokų mokėjimo taisykles, kai prašymas nutraukti darbo sutartį pagal Darbo kodekso 127 straipsnio 2 dalį, 128 straipsnį ar kituose įstatymuose nustatytais atvejais, kai nėra darbuotojo kaltės, buvo pateiktas iki 2015 m. gruodžio 31 d.	Pritarti
Seimo kanceliarijos Teisės departamentas 2015-09-09	6 (P)	10	7. Įstatymo projekto 6 straipsnio 10 dalyje nustatyta, kad iki 2015 m. gruodžio 31 d. sudarytos kolektyvinės sutartys galioja ne ilgiau kaip iki 2017 m. gruodžio 31 d. Svarstytina, ar šioje dalyje nereikėtų atsisakyti kolektyvinių sutarčių galiojimo naikinamojo termino ir nustatyti sąlygą, kad iki 2015 m. gruodžio 31 d. sudarytos kolektyvinės sutartys galioja, išskyrus jų nuostatas, kurios prieštarauja Darbo kodekso imperatyvioms taisyklėms, nuo kurių nukrypti neleidžia Darbo kodeksas ir kitos darbo teisės normos (žiūr.: Darbo kodekso 196 straipsnio 3 dalis). Nustačius kolektyvinių sutarčių galiojimo naikinamąjį terminą galėtų kilti teisinio reguliavimo praktinio taikymo problemų. Pavyzdžiui, taikant Darbo kodekso projekto 50 straipsnio 4 dalį, pagal kurią verslo perėmėjui kolektyvinės sutarties sąlygos taikomos vienerius metus, būtų neaišku, ar ši norma taikytina, jeigu verslas buvo perduotas likus mažiau nei vieneri metai iki 2017 m. gruodžio 31 d. Be to, iš įstatymo projekto 6 straipsnio 10 dalies formuluotės neaišku, ar čia nustatytas visų lygių kolektyvinių sutarčių ar tik įmonių kolektyvinių sutarčių galiojimo terminas.	Nepritarti	Projekte naikinamasis terminas – galioja iki 2018 m. birželio 30 d., nes skiriasi iš esmės sudarymo ir ypač taikymo sritis. Dėl verslo perdavimo – nustos galioti kaip ir visos, nes bus sudarytos iki naujo DK projekto įsigaliojimo. Dėl skirtingu lygiu sudarytų kolektyvinių sutarčių – nuostata galios visoms kolektyvinėms sutartims nepriklausomai nuo jų sudarymo lygio.
Seimo kanceliarijos Teisės departamentas 2015-09-09	6 (P)	11	8. Įstatymo projekto 6 straipsnio 11 dalyje numatyta, kad Valstybinė darbo inspekcija, be kita ko, turės teikti Lietuvos Respublikos Vyriausybei Darbo kodekso įgyvendinimo pasiektų rezultatų įvertinimo pažymą. Reikėtų patikslinti, kokie Darbo kodekso įgyvendinimo rezultatai turėtų būti vertinami, nes nurodyta formuluotė gali būti įvairiai interpretuojama, arba šios nuostatos atsisakyti.	Pritarti
Seimo kanceliarijos Teisės departamentas 2015-09-09	6 (P)	11	9. Įstatymo projekto 6 straipsnio 11 dalyje formuluotę „nuo 2017 metų kiekvienais metais iki gruodžio 31 dienos“ reikėtų tikslinti (pavyzdžiui, „iki 2017 metų ir kiekvienų vėlesnių metų gruodžio 31 dienos“), nes antraip pirmosios nurodytos pažymos pateikimo terminas liktų neaiškus. Atsižvelgiant į tai, kad pagal įstatymo projekto 6 straipsnio 11 dalies nuostatas bus vykdoma stebėsena tik dėl Darbo kodekso įgyvendinimo, siūlytina šioje dalyje prieš žodžius ,,įgyvendinimo pasekmės“ išbraukti žodžius ,,ir kitų“ arba šioje dalyje po žodžių „Darbo kodekso ir kitų“ reikėtų įrašyti formuluotę „su jo įgyvendinimu susijusių“, ar kitą atitinkamą nuostatą.	Pritarti
Seimo kanceliarijos Teisės departamentas 2015-09-09	3	7	10. Lietuvos Respublikos darbo kodekso patvirtinimo, įsigaliojimo ir įgyvendinimo įstatymo projekto 1 straipsniu tvirtinamo Darbo kodekso (toliau – Darbo kodeksas) 3 straipsnio 7 dalyje žodį ,,privalomai“ siūlytina braukti kaip perteklinį.	Pritarti
Seimo kanceliarijos Teisės departamentas 2015-09-09	3	8	11. Darbo kodekso 3 straipsnio 8 dalies paskutinis sakinys tikslintinas kalbos požiūriu.	Pritarti
Seimo kanceliarijos Teisės departamentas 2015-09-09	20	3	12. Darbo kodekso 20 straipsnio 3 dalyje apibrėžta darbdavio sąvoka. Svarstytina, ar šiame apibrėžime po žodžio „funkcija“ nereikėtų įrašyti žodį „atlygintinai“ ir taip susieti darbo sutarties šalių tarpusavio teises ir pareigas, nes atlyginimo už įsipareigotą atlikti darbo funkciją sąlyga yra nustatyta šio straipsnio 2 dalyje, 31 straipsnio 1 dalyje ir įtvirtinta kaip būtinoji darbo sutarties sąlyga.	Pritarti
Seimo kanceliarijos Teisės departamentas 2015-09-09	21	3	13. Tikslintina Darbo kodekso 21 straipsnio 3 dalis – po žodžio ,,darbovietės“ įrašytinas praleistas žodis ,,darbuotojų“.	Pritarti
Seimo kanceliarijos Teisės departamentas 2015-09-09	21	4	14. Siekiant teisinio reguliavimo glaustumo, siūlytina Darbo kodekso 21 straipsnio 4 dalies nuostatas sujungti su 21 straipsnio 2 dalimi, kadangi jose nurodoma, kas įskaičiuojama į vidutinį darbdavio darbuotojų skaičių.	Pritarti
Seimo kanceliarijos Teisės departamentas 2015-09-09	22	1	15. Atsižvelgiant į tai, kad darbuotojų informavimo tvarka numatyta Darbo kodekse (III skyriaus trečiajame skirsnyje), siūlytina patikslinti Darbo kodekso 22 straipsnio 1 dalį ir vietoj žodžių ,,Įstatymų, kitų teisės aktų ar darbo teisės normų“ įrašyti žodžius ,,Šio Kodekso, įstatymų ir kitų darbo teisės normų“.	Pritarti
Teisės ir teisėtvarkos komiteto biuro patarėja L.Zdanavičienė	25	4	Projekto 25 str. 4 d. nustatyta, kad „Nagrinėjant diskriminacijos darbo užmokesčio srityje bylas, atlyginimu laikomas darbo užmokestis ar bet koks kitas atlygis, įskaitant atlygį grynaisiais arba natūra, kurį darbuotojas tiesiogiai ar netiesiogiai gauna iš darbdavio už savo darbą.“ Nesuprantama, kodėl reikia išskirti tokias nuostatas kalbant apie tokio pobūdžio bylas. Ar nagrinėjant kitokias bylas, atlyginimu bus laikoma kas kita, nei nurodyta šioje dalyje?	Nepritarti	Reikia todėl, kad tai numato Europos Sąjungos steigimo sutarties 157 str. 2 d.
Seimo kanceliarijos Teisės departamentas 2015-09-09	26	4	16. Darbo kodekso 26 straipsnio 4 dalies nuostatos vertintinos kaip ne šio straipsnio reguliavimo dalykas (jos nėra susijusios su darbuotojo asmens duomenų ar jo teisės į privatų gyvenimą apsauga), todėl jas siūlytina dėstyti atitinkamus teisinius santykius reguliuojančiame straipsnyje.	Pritarti
Teisės ir teisėtvarkos komiteto biuro patarėja L.Zdanavičienė	29	1	Projekto 29 str. 1 d. nurodyta, kad darbdavys privalo sukurti tokią darbinę atmosferą, kad darbuotojas nebūtų įstumtas į „beginklę ir bejėgę padėtį“. Vargu ar galima būtų vartoti išsireiškimą „beginklę“, nes tai reikštų, jog asmuo neturi ginklo, o čia kalbama perkeltine prasme apie būdų ir galimybių apsiginti nebuvimą.	Pritarti
Seimo kanceliarijos Teisės departamentas 2015-09-09	32	6	17. Darbo kodekso 32 straipsnio 6 dalyje vietoj įvardžio „jo“ reikėtų įrašyti „jų“.	Pritarti
Seimo kanceliarijos Teisės departamentas 2015-09-09	33, 75	3	18. Darbo kodekso 33 straipsnio 3 dalyje, 75 straipsnyje ir kitur teikiamos skirtingai apibrėžtos nuorodos į minimaliąją mėnesinę algą – vienur rašoma Lietuvos Respublikos Vyriausybės patvirtinta minimalioji mėnesinė alga, kitur – šio Kodekso nustatyta tvarka patvirtinta minimalioji mėnesinė alga ar minimalioji mėnesinė alga. Atsižvelgiant į tai, siūlytina suvienodinti teikiamas nuorodas.	Pritarti
Seimo kanceliarijos Teisės departamentas 2015-09-09	35	3,4	19. Svarstytina, ar nereikėtų suvienodinti Darbo kodekso 35 straipsnio 3 ir 4 dalyse nurodytų darbdavio ir darbuotojo įspėjimo apie darbo sutarties nutraukimą išbandymo laikotarpiu terminų (darbdavys gali įspėti prieš tris darbo dienas, o darbuotojas –prieš penkias darbo dienas).	Pritarti
Seimo kanceliarijos Teisės departamentas 2015-09-09	36	4	20. Atsižvelgiant į Darbo kodekso 54 ir 57 straipsniuose nurodytus darbo sutarties pasibaigimo pagrindus, siūlytina tikslinti Darbo kodekso 36 straipsnio 1 dalį, t.y. vietoj žodžių ,,darbo sutartis nutraukiama dėl darbuotojo kaltės arba darbuotojo pareiškimu be svarbių priežasčių“ įrašyti žodžius ,,darbo sutartis nutraukiama darbdavio iniciatyva dėl darbuotojo kaltės arba darbuotojo iniciatyva be svarbių priežasčių“.	Pritarti
Seimo kanceliarijos Teisės departamentas 2015-09-09	36	3	21. Darbo kodekso 36 straipsnio 3 dalyje prieš žodį ,,sutarties“ reikėtų įrašyti praleistą žodį ,,darbo“.	Pritarti
Seimo kanceliarijos Teisės departamentas 2015-09-09	36	4	22. Atsižvelgiant į tai, kad pagal Darbo kodekso 54 ir 55 straipsnius darbuotojas darbo sutartį savo pareiškimu gali nutraukti tiek dėl svarbių priežasčių, tiek be svarbių priežasčių, manytina, kad reikėtų patikslinti Darbo kodekso 36 straipsnio 4 dalį ir numatyti, kad darbdavio patirtos išlaidos atlyginamos tik tuo atveju, kai darbuotojas nutraukia darbo sutartį savo iniciatyva be svarbių priežasčių.	Pritarti
Seimo kanceliarijos Teisės departamentas 2015-09-09	37	2	23. Darbo kodekso 37 straipsnio 2 dalyje numatyta, kad susitarimai dėl nekonkuravimo galimi tik su darbuotojais, kurie turi specialių žinių ar gebėjimų, kurie gali būti pritaikyti konkuruojančioje su darbdaviu įmonėje, įstaigoje organizacijoje. Svarstytina, ar tokios žinios negali būti pritaikomos ir pradėjus vykdyti savarankišką veiklą, juolab, kad pagal Darbo kodekso 37 straipsnio 1 dalį, susitarime dėl nekonkuravimo gali būti susitariama, kad darbuotojas nevykdys su darbo funkcijomis susijusios savarankiškos veiklos, jei ši veikla tiesiogiai konkuruotų su darbdavio vykdoma veikla.	Pritarti
Seimo kanceliarijos Teisės departamentas 2015-09-09	37	3	24. Atsižvelgiant į tai, kad Darbo kodekso 143 straipsnio 1 dalyje numatyta, kad šiame Kodekse ir kitose darbo teisės normose nurodytais atvejais darbuotojui išmokos skaičiuojamos pagal jo vidutinį darbo užmokestį, siūlytina patikslinti Darbo kodekso 37 straipsnio 3 dalį ir vietoj žodžių ,,vidutinio atlyginimo“ įrašyti žodžius ,,vidutinio darbo užmokesčio“.	Pritarti
Seimo kanceliarijos Teisės departamentas 2015-09-09	39	8	25. Darbo kodekso 39 straipsnio 8 dalis redaguotina bendrinės kalbos požiūriu.	Pritarti
Teisės ir teisėtvarkos komiteto biuro patarėja L.Zdanavičienė	39	8	Projekto 39 str. 8 d. vienodintina su projekto 51 str. 8 d., vartojant vienaskaita „Darbdavys“.	Pritarti
Seimo kanceliarijos Teisės departamentas 2015-09-09	43	1	6	26. Darbo kodekso 43 straipsnio 1 dalies 6 punkte po žodžio ,,terminuotos“ įrašytinas praleistas žodis ,,darbo“.	Pritarti
Seimo kanceliarijos Teisės departamentas 2015-09-09	43	1	11	27. Svarstytina, ar nereikėtų patikslinti Darbo kodekso 43 straipsnio 1 dalies 11 punkto ir jame formuluoti bendro pobūdžio teisę susipažinti su įmonėje sudarytomis kolektyvinėmis sutartimis.	Nepritarti	Šiame straipsnyje reglamentuojamas pranešimas, o ne darbuotojų teisės.
Teisės ir teisėtvarkos komiteto biuro patarėja L.Zdanavičienė	43	2	Nesuprantama 43 straipsnio 2 d. prasmė. Jeigu darbo sutartyje nėra nurodyta šio straipsnio 1 d. minimos informacijos, ji turi būti pateikiama darbuotojui neatlygintinai. Tačiau koks skirtumas keliais dokumentais tai daroma.	Nepritarti	Direktyva 91/533 3 str. 1 d. c) punktas
Seimo kanceliarijos Teisės departamentas 2015-09-09	45, 46, 62, 106, 107,182, 191	2, 5, 4, 5, 1, 1 3	6	28. Atsižvelgiant į tai, kad visame Darbo kodekse nurodyti terminai yra rašomi žodžiais, siūlytina Darbo kodekso 45 straipsnio 2 dalyje vietoj skaičiaus ,,5“ įrašyti žodį ,,penkias“. Atitinkamai tikslintina Darbo kodekso 46 straipsnio 5 dalis, 62 straipsnio 4 dalis, 106 straipsnio 5 dalis, 107 straipsnio 1 dalis, 182 straipsnio 1 dalies 6 punktas, 191 straipsnio 3 dalis ir kt.	Pritarti
Teisės ir teisėtvarkos komiteto biuro patarėja L.Zdanavičienė	45	1	Projekto 45 str. 1 d. nustatyta, kad „jei darbdavys negali suteikti darbuotojui darbo sutartyje sulygto darbo ne dėl darbuotojo kaltės ir darbuotojas nesutinka dirbti kito jam pasiūlyto darbo, darbdavys darbuotojui skelbia prastovą.“ Ar tai reikštų, kad darbdavys gali pasiūlyti bet kokį kitą darbą, nebūtinai sulygto darbo atitikmenį, žemesnės kvalifikacijos reikalaujantį, mažiau apmokamą ir pan.	Nepritarti	Neturi reikšmės kokį darbą siūlo – svarbu, kad darbuotojas nesutinka, ir tai yra prastova.
Seimo kanceliarijos Teisės departamentas 2015-09-09	48	6	29. Siūlytina patikslinti Darbo kodekso 48 straipsnio 6 dalį, kadangi visame straipsnyje kalbama tik apie nušalinimą nuo darbo, bet ne nuo pareigų.	Pritarti
Teisės ir teisėtvarkos komiteto biuro patarėja L.Zdanavičienė	49	3	Projekto 49 str. 3 dalis tikslintina įrašant žodžius „darbo sutarties vykdymo“ ir išdėstant taip: „<...> už kiekvieną darbo sutarties vykdymo sustabdymo mėnesį<...>“	Pritarti
Seimo kanceliarijos Teisės departamentas 2015-09-09	51	4	30. Svarstytina, ar Darbo kodekso 51 straipsnio 4 dalyje nereikėtų numatyti ir papildomų išlaidų, susijusių su darbo priemonių įsigijimu, kompensavimo.	Pritarti
Seimo kanceliarijos Teisės departamentas 2015-09-09	51	8	31. Svarstytina, ar nereikėtų Darbo kodekso 51 straipsnio 8 dalyje nurodytos informacijos darbo tarybai teikimo terminus suvienodinti su Darbo kodekso 39 straipsnio 8 dalyje bei 208 straipsnio 1 dalyje nurodytais terminais.	Pritarti
Seimo kanceliarijos Teisės departamentas 2015-09-09	52	4	32. Darbo kodekso 52 straipsnio 4 punkte nustatytas darbo sutarties nutraukimo pagrindas - darbo sutartis pasibaigia ją nutraukus nesant šalių valios. Darbo kodekso 59 straipsnio, reguliuojančio darbo sutarties nutraukimą nesant šalių valios, 1 dalies 8 punkte, kaip priežastis nutraukti darbo sutartį, nustatytas teismo ar darbdavio organo priimtas sprendimas, dėl kurio pasibaigia darbdavys – juridinis asmuo. Ši priežastis tarpusavyje siejasi su Darbo kodekso 52 straipsnio 5 punkte nustatytu darbo sutarties pasibaigimo pagrindu – darbdavio – juridinio asmens – pasibaigimu. Darbo kodekso 61 straipsnyje reglamentuotas darbo sutarties nutraukimas darbdavio bankroto atveju. Atsižvelgiant į čia nurodytas normas, Darbo kodekse reikėtų aiškiau atriboti darbo sutarties pasibaigimo pagrindus ir darbo sutarties nutraukimo priežastis bei iš to kylančias teises ir pareigas, nes teikiamame Darbo kodekse šių teisinių santykių reglamentavimas neišbaigtas. Pavyzdžiui, nutraukiant darbo sutartį pagal Darbo kodekso 59 straipsnį, kai teismas ar darbdavio organas priima sprendimą, dėl kurio pasibaigia darbdavys – juridinis asmuo, darbo sutartis privalo būti nutraukta be įspėjimo, tačiau nutraukiant darbo sutartį pagal Darbo kodekso 61 straipsnį nustatytas įspėjimo terminas.	Pritarti
Seimo kanceliarijos Teisės departamentas 2015-09-09	52	5	33. Darbo kodekso 52 straipsnio 5 punkte nustatyta, kad darbo sutartis pasibaigia mirus darbo sutarties šaliai – fiziniam asmeniui, tačiau šis darbo sutarties pasibaigimo pagrindas nėra sureguliuotas - iš Darbo kodekso 64 ir kitų straipsnių nuostatų neaišku, kas ir kokia tvarka turėtų konstatuoti darbo sutarties pasibaigimą, kai miršta fizinis asmuo – darbdavys.	Pritarti
Seimo kanceliarijos Teisės departamentas 2015-09-09	52	6	34. Tikslintinas Darbo kodekso 52 straipsnio 6 punktas, kadangi darbdaviu pagal Darbo kodekso 20 straipsnio 3 dalį, gali būti ne tik fiziniai ir juridiniai asmenys, bet ir kitos organizacijos ar jų padaliniai.	Pritarti
Seimo kanceliarijos Teisės departamentas 2015-09-09	55	1	4	35. Darbo kodekso 55 straipsnio 1 dalies 4 punkte nustatyta, kad darbo sutartis gali būti nutraukta darbuotojo raštišku pareiškimu, apie tai įspėjus darbdavį ne vėliau kaip prieš penkias darbo dienas, jei pagal neterminuotą darbo sutartį dirbantis darbuotojas sukako valstybės socialinio draudimo senatvės pensinį amžių ir įgijo teisę į visą senatvės pensiją dirbdamas darbdavio įmonėje, įstaigoje, organizacijoje. Svarstytina ar šiame punkte nustatyta priežastis neturėtų būti taikoma ir dirbant pas darbdavį – fizinį asmenį.	Pritarti
Seimo kanceliarijos Teisės departamentas 2015-09-09	55 56	1 6	4	36. Atsižvelgiant į Lietuvos Respublikos valstybinių socialinio draudimo pensijų įstatymo 20 straipsnyje vartojamas sąvokas (,,pensijos amžius“) ir įvertinus Lietuvos Respublikos valstybinių socialinio draudimo pensijų įstatymo Nr. I-549 pakeitimo įstatymo projekto Nr. XIIP-3239 nuostatas (socialinio draudimo pensijos nebus įvardijamos kaip valstybinės), siūlytina Darbo kodekso 55 straipsnio 1 dalies 4 punkte bei 56 straipsnio 6 dalyje vietoj žodžių „valstybės socialinio draudimo senatvės pensinį amžių “ įrašyti žodžius „įstatymų nustatytą senatvės pensijos amžių“. Ši pastaba atitinkamai taikytina ir Darbo kodekso 178 straipsnio 1 daliai.	Pritarti
Seimo kanceliarijos Teisės departamentas 2015-09-09	56	1	3	37. Darbo kodekso 56 straipsnio 1 dalies 3 punkte viena iš priežasčių nutraukti darbo sutartį yra nurodytas darbuotojo atsisakymas keisti darbovietę. Ši nuostata tikslintina atsižvelgiant į Darbo kodekso 20 straipsnio 4 dalyje apibrėžtą darbovietės sampratą ir į tai, kad Darbo kodekso 56 straipsnio 5 dalyje kalbama apie darbuotojo atsisakymą keisti darbo vietovę.	Pritarti
Teisės ir teisėtvarkos komiteto biuro patarėja L.Zdanavičienė	56	5	Projekto 56 str. kalbama apie darbo sutarties nutraukim1 darbdavio iniciatyva be darbuotojo kaltės. Siūlytina ir šio straipsnio 5 d. vietoj žodžių „darbo santykius“ rašyti „darbo sutartį“.	Pritarti
Teisės ir teisėtvarkos komiteto biuro patarėja L.Zdanavičienė	57	Projekto 57 str. skirtingai yra vartojamos sąvokos „darbo pareigos“, „pareigos“, „darbuotojo pareigos“. Svarstytina, ar neturėtų būti vienodai vartojama, pasirenkant kurią nors vieną. 57 str. 3 d. nustatyta, kas “gali būti“ laikoma šiurkščiu darbo pareigų pažeidimu. Toks išsireiškimas nėra imperatyvus, t.y. gali būti laikoma, bet tarsi ir nebūtinai turi būti laikoma šiurkščiu pažeidimu. Kita vertus, 8 p. nustatoma, kad sąrašas nėra baigtinis ir paliekama galimybė spręsti, kas dar gali būti laikoma šiurkščiu pažeidimu, nes įvardijami kažkokie „kiti pažeidimai, kuriais šiurkščiai pažeidžiamos darbuotojos pareigos“. Taip pat atkreiptinas dėmesys į šio straipsnio 3 d. 2 p., kur nustatyta, kad šiurkščiu pažeidimu galim būti laikomas „2) pasirodymas neblaiviam ar apsvaigusiam nuo narkotinių ar toksinių medžiagų darbo metu darbo vietoje, išskyrus atvejus, kai tokį apsvaigimą sukėlė tinkamas profesinių pareigų vykdymas;“. Galima būtų įsivaizduoti darbuotojo apsvaigimą nuo toksinių medžiagų, tinkamai atliekant profesines pareigas, tačiau sunkiai įsivaizduojama kokia situacija būtų, kai būtų galima pateisinti neblaivumą ar apsvaigimą nuo narkotinių medžiagų tinkamai atliekant pareigas.	Pritarti Nepritarti Pritarti iš dalies	„Darbo pareigas“ galima pakeisti į „darbuotojo pareigas“. Gali būti – darbdavio vertinimas. Neprivalo darbdavys visada bausti. Darbo ginčą nagrinėjantis organas spręs, ar pagrįstai darbdavys įvertino kaip kaltą elgesį. Sąrašas nėra baigtinis, nes paliekama galimybė pagal darbo specifiką nustatyti, kas būtent toje darbovietėje bus laikoma šiurkščiu pažeidimu. Brauktinas žodis „tinkamas“
Seimo kanceliarijos Teisės departamentas 2015-09-09	57	5	38. Svarstytina, ar Darbo kodekso 57 straipsnio 5 dalyje, kaip darbdavio vertintinas aspektas, neturėtų būti numatytas ir priežastinis ryšys tarp darbuotojo veikos ir atsiradusių padarinių.	Pritarti
Seimo kanceliarijos Teisės departamentas 2015-09-09	58	1	39. Darbo kodekso 58 straipsnio 1 dalyje nurodyta išimtis turėtų būti taikoma ne tik valstybės ir savivaldybių įstaigoms, bet ir valstybės ir savivaldybių institucijoms. Be to, šioje dalyje reikėtų patikslinti, kad darbuotojui mokama ne mažesnė kaip jo šešių mėnesių vidutinio darbo užmokesčio dydžio išeitinė išmoka.	Pritarti
Teisės ir teisėtvarkos komiteto biuro patarėja L.Zdanavičienė	58	1	Projekto 58 str. 1 d. įrašytini žodžiai „dėl diskriminavimo“ ir dėstytina taip: „taip pat kreipimosi į administracinius organus dėl diskriminavimo dėl lyties<...>“.	Pritarti
Teisės ir teisėtvarkos komiteto biuro patarėja L.Zdanavičienė	59	1	Projekto 59 str. 1 d.3 p. įvardijant tą patį asmenį (darbuotoją iki šešiolikos metų) yra vartojami skirtingi terminai – „darbuotojas iki šešiolikos metų“ ir „vaikas“. Reikėtų koreguoti. 95 str. 1 d. 5 p. nustatyta, kad be įspėjimo darbo sutartis privalo būti nutraukta „į darbą grąžinus darbuotoją, į kurio vietą buvo priimtas atleidžiamas darbuotojas“. Logiška, kad toks darbuotojas neturėtų būti įspėjamas, tačiau svarstytina, ar toks asmuo neturėtų būti informuojamas apie tai, kad yra grąžinamas darbuotojas.	Pritarti Nepritarti	Žr. DK 64 str. 4 d.
Seimo kanceliarijos Teisės departamentas 2015-09-09	59	1	4	40. Darbo kodekso 59 straipsnio 1 dalies 4 punkte vietoj formuluotės „medicinos įstaigos išvadą“ reikėtų įrašyti formuluotę „sveikatos priežiūros įstaigos išvadą“, o Darbo kodekso atitinkamuose straipsniuose (pavyzdžiui, Darbo kodekso 39 straipsnio 5 dalyje), reikėtų suvienodinti vartojamą terminiją.	Pritarti
Seimo kanceliarijos Teisės departamentas 2015-09-09	59	1	4	41. Darbo kodekso 59 straipsnio 1 dalies 4 punkto nuostatas siūlytina tikslinti, atsižvelgiant į tai, kad tuo atveju, kai darbuotojas pagal medicinos įstaigos (sveikatos priežiūros įstaigos) išvadą nebegali eiti šių pareigų ar dirbti šio darbo, jis gali sutikti arba nesutikti su siūlymu perkelti jį į kitą darbą, todėl darbo sutartis turėtų būti nutraukta be įspėjimo, kai darbuotojas pagal sveikatos priežiūros įstaigos išvadą nebegali eiti šių pareigų ar dirbti šio darbo ir jis nesutinka arba negali būti perkeltas į kitą darbą jo sutikimu.	Pritarti
Seimo kanceliarijos Teisės departamentas 2015-09-09	60	2	42. Darbo kodekso 60 straipsnio 2 dalies nuostatas reikėtų tikslinti, nes šioje dalyje suformuluota išimtis „išskyrus atvejį, kada darbuotoja yra nėštumo ir gimdymo atostogose arba atostogose vaikui prižiūrėti“ paneigia imperatyvias šio straipsnio taisykles, pagal kurias: 1) nuo darbdavio sužinojimo apie darbuotojos nėštumą dienos, iki jos kūdikiui sukaks keturi mėnesiai, darbdavys negali įspėti darbuotojos apie būsimą darbo sutarties nutraukimą ar priimti sprendimą nutraukti darbo sutartį kitais, negu nurodyta šio straipsnio 1 dalyje, pagrindais; 2) atsiradus pagrindui nutraukti darbo sutartį laikotarpiu nuo darbdavio sužinojimo apie darbuotojos nėštumą dienos iki jos kūdikiui sukaks keturi mėnesiai, darbuotoja gali būti įspėta apie darbo sutarties nutraukimą ar sprendimas nutraukti darbo sutartį gali būti priimtas tik jam pasibaigus. Neaišku, kaip turėtų būti taikomos Darbo kodekso 60 straipsnio nuostatos, jeigu atsirastų Darbo kodekso 59 straipsnyje nurodyti darbo sutarties nutraukimo nesant darbo sutarties šalių valios pagrindai.	Pritarti
Seimo kanceliarijos Teisės departamentas 2015-09-09	61	1	43. Darbo kodekso 61 straipsnio 1 dalyje po žodžio ,,terminuotos“ įrašytinas praleistas žodis ,,darbo“.	Pritarti
Seimo kanceliarijos Teisės departamentas 2015-09-09	61	2	44. Darbo kodekso 61 straipsnio 2 dalyje nevisiškai aiškiai apibrėžti įspėjimo ir darbo sutarčių nutraukimo skaičiavimo terminai, todėl formuluotę reikėtų tikslinti. Atkreiptinas dėmesys į tai, jog Įmonių bankroto įstatymo 19 straipsnio 1 dalyje nustatyta, kad „Administratorius per 3 darbo dienas nuo teismo nutarties iškelti įmonei bankroto bylą įsiteisėjimo raštu įspėja įmonės darbuotojus apie būsimą darbo sutarties nutraukimą ir po 15 darbo dienų nuo tokio įspėjimo nutraukia su jais darbo sutartis.“	Pritarti
Seimo kanceliarijos Teisės departamentas 2015-09-09	61	3	45. Darbo kodekso 61 straipsnio 3 dalyje, Darbo kodekso 87 straipsnio 2 punkte tikslintinos išmokos dydį apibrėžiančios formuluotės.	Pritarti
Teisės ir teisėtvarkos komiteto biuro patarėja L.Zdanavičienė	62	Projekto 62 str. 1 d. 2 p. prieš žodį „šimto“ įrašytinas žodis „vieno“.	Pritarti
Seimo kanceliarijos Teisės departamentas 2015-09-09	62	2	46. Atsižvelgiant į teisės technikos taisykles, Darbo kodekso 62 straipsnio 2 dalyje pateikta nuoroda į straipsnio dalį rašytina skaičiais. Ši pastaba atitinkamai taikytina ir Darbo kodekso 186 straipsnio 2 daliai, 214 straipsnio 2 ir 3 daliai.	Pritarti
Seimo kanceliarijos Teisės departamentas 2015-09-09	66	47. Atsižvelgiant į tai, kad Darbo kodekso 66 straipsnyje kalbama apie terminuotas darbo sutartis, siūlytina patikslinti šio straipsnio 2 dalį ir prieš žodžius ,,darbo sutarties“ įrašyti žodį ,,terminuotos“. Atitinkamai tikslintinos kitos šio skirsnio nuostatos.	Pritarti
Seimo kanceliarijos Teisės departamentas 2015-09-09	66, 68	3, 2	48. Darbo kodekso 66 straipsnio 3 dalyje ir 68 straipsnio 2 dalyje nustatytos terminuotų darbo sutarčių tapimo neterminuotomis taisyklės. Svarstytina, ar šios normos neturėtų būti reguliuojamos viename straipsnyje. Be to, neaišku, ar Darbo kodekso 66 straipsnio 3 dalyje nustatytu atveju turėtų būti taikomas 68 straipsnio 2 dalyje nustatytas penkių darbo dienų terminas	Pritarti
Teisės ir teisėtvarkos komiteto biuro patarėja L.Zdanavičienė	66	Projekto 66 straipsnyje yra nustatyta terminuotos darbo sutarties sąvoka ir jos terminas. Manytina, kad projekto 68 straipsnio 2 dalies nuostatos, kuriose kalbama apie situaciją, kuomet terminuota darbo sutartis tampa neterminuota turėtų būti dėstomos 66 straipsnyje, išbraukiant jas iš 68 str. Pasiūlymas: Siūlytina projekto 66 straipsnį papildyti 4 dalimi: „4. Terminuota darbo sutartis tampa neterminuota, jei darbo santykiai faktiškai tęsiasi ne mažiau kaip penkias darbo dienas po termino suėjimo, išskyrus šio straipsnio 3 dalyje nurodytą atvejį.“ 2. Atsižvelgiant į 66 straipsnio pakeitimą, projekto 68 straipsnyje išbraukti 2 dalį, 3 ir 4 dalis atitinkamai laikyti 2 ir 3 dalimis: „2.Darbo sutartis tampa neterminuota, jei darbo santykiai faktiškai tęsiasi ne mažiau kaip penkias darbo dienas po termino suėjimo, išskyrus šio straipsnio 2 dalyje nurodytą atvejį.“ 3. 66 straipsnio 1 dalį išdėstyti taip „1. Terminuota darbo sutartis pasibaigia suėjus terminui, išskyrus šio Kodekso 66 straipsnio 2 4 dalyje nurodytą atvejį.“	Pritarti
Seimo kanceliarijos Teisės departamentas 2015-09-09	67	4	49. Darbo kodekso 67 straipsnio 4 dalyje vietoj žodžių ,,terminuotų sutarčių“ įrašytini žodžiai ,,terminuotų darbo sutarčių“.	Pritarti
Teisės ir teisėtvarkos komiteto biuro patarėja L.Zdanavičienė	69	Projekto 69 str. 1 d. yra vartojama „palyginamojo pagal neterminuotą darbo sutartį dirbančio darbuotojo“ sąvoka, o 2 dalyje pateikiama šios sąvokos išaiškinimas. Abejotina, ar iš viso reikalinga šio straipsnio 2 d., nes nurodyta sąvoka daugiau kodekso projekte niekur nevartojama. Todėl siūlytina atsisakyti šio straipsnio 2 dalies ir atitinkamai pernumeruoti 3 ir 4 dalis, o 1 dalyje rašyti taip: „1. Pagal terminuotas darbo sutartis dirbantiems darbuotojams negali būti sudaromos mažiau palankios darbo sąlygos, įskaitant darbo apmokėjimą, negu darbuotojams palyginamajam dirbantiems pagal neterminuotą darbo sutartį dirbančiam darbuotojui ir atliekantiems tą pačią ar panašią pagal kvalifikaciją ar sugebėjimus darbo funkciją, nebent tokie skirtumai būtų objektyviai pagrįsti.“	Pritarti
Seimo kanceliarijos Teisės departamentas 2015-09-09	70, 77	2, 2	50. Svarstytina, ar Darbo kodekso 70 straipsnio 2 dalyje ir 77 straipsnio 2 dalyje nurodyti skirtingi informacijos apie laisvas darbo vietas skelbimo būdai neturėtų būti suvienodinti su Darbo kodekso 3 straipsnio 9 dalyje bei 26 straipsnio 8 dalyje nurodytais informacijos skelbimo būdais.	Pritarti
Teisės ir teisėtvarkos komiteto biuro patarėja L.Zdanavičienė	70	Projekto 70 str. yra pavadintas „Įdarbinimas pagal neterminuotą darbo sutartį“. Šis straipsnis yra Pirmajame skirsnyje „TERMINUOTA DARBO SUTARTIS“, kuris yra skirtas reglamentuoti terminuotos darbo sutarties ypatumus. Taip pat atkreiptinas dėmesys, jog 70 str. 3 d. yra kalbama apie darbo taryboms teikiamą informaciją, susijusią su terminuotoms darbo sutartim, todėl ši dalis savo turiniu nedera su paties straipsnio pavadinimu.	Nepritarti	Darbo tarybai teikiama informacija perspektyvoje susijusi su įdarbinimu pagal neterminuotą sutartį ateityje ir šio proceso priežiūra, kuri bus vykdoma per darbuotojų atstovus.
Teisės ir teisėtvarkos komiteto biuro patarėja L.Zdanavičienė	Projekto Antrojo skirsnio pavadinime yra vartojama daugiskaita „LAIKINOJO DARBO SUTARTYS“, tuo tarpu kituose skirsniuose vartojama vienaskaita „PAMEISTRYSTĖS DARBO SUTARTIS“ ir kt. Reikėtų suvienodinti ir vartoti vienaskaita.	Pritarti
Seimo kanceliarijos Teisės departamentas 2015-09-09	71	1	51. Atsižvelgiant į Darbo kodekso 71 straipsnio 1 dalyje pateiktą laikinojo darbuotojo ir laikinojo įdarbinimo įmonės sampratą, šioje dalyje ir kitur reikėtų suvienodinti šių sampratų rašymą.	Pritarti
Teisės ir teisėtvarkos komiteto biuro patarėja L.Zdanavičienė	71, 85, 138	1 5	Projekto 71 str. 1 d., 85 str. 1 d., 138 str. 5 d. vartojamas terminas „darbo veiklą“, „darbo veiklos“, tuo tarpu 86 str. ir kituose projekto straipsniuose yra vartojama „darbo funkcijos“. Manytina, kad 71 str. ir 85 str. 1 d. turėtų būti vartojama analogiškai, kaip kituose straipsniuose – „darbo funkcijos“.	Pritarti
Teisės ir teisėtvarkos komiteto biuro patarėja L.Zdanavičienė	71	1	Projekto 71 str. 1 d. yra pateikiamas sutrumpintas toliau tekste vartotinas terminas „(toliau – laikinasis darbuotojas)“. Atkreiptinas dėmesys, jog toliau vartojamas ne toks, kaip nurodyta 1 dalyje terminas, o „laikinas darbuotojas“, „laikino darbuotojo“. Reikėtų atitinkamai suderinti.	Pritarti
Seimo kanceliarijos Teisės departamentas 2015-09-09	74	1	1	52. Darbo kodekso 74 straipsnio 1 dalies 1 punkte reikėtų išbraukti formuluotę „maitinančių motinų apsaugos“ kaip perteklinę.	Pritarti
Seimo kanceliarijos Teisės departamentas 2015-09-09	74	3	53. Darbo kodekso 74 straipsnio 3 dalyje siūlytina išbraukti skliaustuose esantį žodį ,,pavyzdžiui“ kaip perteklinį.	Pritarti
Seimo kanceliarijos Teisės departamentas 2015-09-09	77	1	54. Svarstytina, ar Darbo kodekso 77 straipsnio 1 dalies nuostatų nereikėtų derinti su Darbo kodekso 41 straipsnio 4 dalimi, kurioje įtvirtinta pareiga darbdaviui raštu supažindinti darbuotoją su darbo sąlygomis, tvarką darbovietėje nustatančiomis darbo teisės normomis, darbuotojų saugos ir sveikatos reikalavimais.	Pritarti
Seimo kanceliarijos Teisės departamentas 2015-09-09	76, 78	2, 2	55. Darbo kodekso 76 straipsnio 2 dalies ir 78 straipsnio 2 dalies 1 punkto normas siūlytina formuluoti viename straipsnyje, jas tarpusavyje derinti, nes jos nustato savo esme tas pačias taisykles.	Pritarti
Seimo kanceliarijos Teisės departamentas 2015-09-09	80	56. Atsižvelgiant į Lietuvos Respublikos švietimo įstatymo 2 straipsnio 5 dalyje apibrėžtą kompetencijos sąvoką (tai gebėjimas atlikti tam tikrą veiklą, remiantis įgytų žinių, mokėjimų, įgūdžių, vertybinių nuostatų visuma), Darbo kodekso 80 straipsnio 1 dalyje siūlytina braukti žodžius ,,ar profesinių įgūdžių“ kaip perteklinius.	Pritarti
Seimo kanceliarijos Teisės departamentas 2015-09-09	81	2	57. Darbo kodekso 81 straipsnio 2 dalyje po žodžio ,,pameistrystės“ įrašyti praleistą žodį ,,darbo“.	Pritarti
Seimo kanceliarijos Teisės departamentas 2015-09-09	82	4	58. Darbo kodekso 82 straipsnio 4 dalies nuostatos, reguliuojančios darbdavio patiriamų mokymo išlaidų sumų išskaitymus iš pameistriui mokėtino darbo užmokesčio, gyventojų pajamų mokesčio ir valstybinio socialinio draudimo įmokas reguliuojančios nuostatos nėra Darbo kodekso reguliavimo dalyku, todėl turėtų būti nustatytos atitinkamus teisinius santykius reguliuojančiuose įstatymuose.	Pritarti
Seimo kanceliarijos Teisės departamentas 2015-09-09	83	59. Atsižvelgiant į Darbo kodekso 80 straipsnio 2 dalies 2 punkte nurodytą pameistrystės darbo sutarties rūšį, tikslintinas Darbo kodekso 83 straipsnio pavadinimas.	Pritarti
Seimo kanceliarijos Teisės departamentas 2015-09-09	83	1	1	60. Tikslintina Darbo kodekso 83 straipsnio 1 dalies 1 punkte nurodytos licencijos rūšis, kadangi pagal Lietuvos Respublikos profesinio mokymo įstatymo 12-1 straipsnį, asmenims, norintiems vykdyti formalųjį profesinį mokymą, yra išduodamos formaliojo profesinio mokymo licencijos.	Pritarti
Seimo kanceliarijos Teisės departamentas 2015-09-09	83	2	61. Darbo kodekso 83 straipsnio 2 dalyje prieš žodžius ,,darbo sutarties“ įrašytinas praleistas žodis ,,pameistrystės“.	Pritarti
Seimo kanceliarijos Teisės departamentas 2015-09-09	85	1	2	62. Darbo kodekso 85 straipsnio 1 dalyje bei 86 straipsnio 2 punkte vartojamos skirtingos sąvokos darbo apimčiai nustatyti, vienur rašoma ,,darbo veiklos apimtis“, kitur – ,,darbo funkcijos apimtis“. Atsižvelgiant į tai, siūlytina suvienodinti vartojamas sąvokas ir nuosekliai jas vartoti.	Pritarti
Seimo kanceliarijos Teisės departamentas 2015-09-09	87	2	63. Darbo kodekso 87 straipsnio 2 punkte po žodžių ,,vidutinio darbo užmokesčio“ siūlytina įrašyti praleistą žodį ,,dydžio“.	Pritarti
Seimo kanceliarijos Teisės departamentas 2015-09-09	88	3	2	64. Darbo kodekso 88 straipsnio 3 dalies 2 punkte numatyta, kad sulygti dėl projektinio darbo sutarties galima laikinai iki penkerių metų pakeičiant galiojančią kitos rūšies darbo sutartį, kai darbuotojas, susitaręs su darbdaviu, sudaro kitą darbo sutartį su darbdavio įmonių grupės įmone ar kitu darbdaviu. Šias nuostatas reikėtų tikslinti. Svarstytina, ar čia nepakaktų nustatyti šalims teisės vienos rūšies sutartį pakeisti į projektinio darbo sutartį, nes neaišku, kaip galiojančios kitos rūšies darbo sutarties pakeitimas susijęs su darbuotojo darbo sutarties su darbdavio įmonių grupės įmone ar su kitu darbdaviu sudarymu. Neaišku, ar šiame punkte nurodyta sudaryta „kita darbo sutartis“ su darbdavio įmonių grupės įmone ar su kitu darbdaviu turi būti projektinio darbo sutartis ar bet kurios rūšies sutartis.	Pritarti
Teisės ir teisėtvarkos komiteto biuro patarėja L.Zdanavičienė	93	Projekto 93 str. 3 d. trūksta aiškumo, kas turima omenyje „jei tai nustatyta darbo vietos dalijimosi sutartyse“ – ar kad gali būti keičiamas darbo laiko režimas, ar nustatyta dėl informavimo apie darbo laiko režimo pasikeitimą.	Pritarti	Pakeisti “..ir, jei tai nustatyta darbo vietos dalijimosi sutartyje, informavus apie tai darbdavį”
Teisės ir teisėtvarkos komiteto biuro patarėja L.Zdanavičienė	96	Aiškinamojo rašto 9 dalyje nurodyta, kad „Projektas parengtas laikantis Valstybinės kalbos, Teisėkūros pagrindų įstatymų ir kitų teisės aktų norminių aktų rengimo reikalavimų ir atitinka bendrinės lietuvių kalbos normas. Projekte nėra vartojama naujų sąvokų, todėl jis nebuvo vertinamas Terminų banko įstatymo nustatyta tvarka.“ Atkreiptinas dėmesys, jog kitame Aiškinamojo rašto punkte (4p.) yra sakoma, kad „Projekte įtvirtinama darbo laiko normos sąvoka“. Tokios apibrėžties Terminų banke nėra. Todėl projektas turėtų būti vertinamas Terminų banko įstatymo nustatyta tvarka. Be kita ko, projekte yra vartojama ne tik ši nauja sąvoka ir terminas. Terminų banke nėra aprobuoto (jis tik teiktinas) tokio termino, kaip „lokautas“, kurio turinys, lyginant su pateikiamu Tarptautinių žodžių žodyne bei Aiškinamajame įmonių vadybos terminų žodyne jo apibrėžimu yra kitoks nei įstatymo projekto 261 str.: „Darbdavių veiksmai, kuriais siekiama priversti darbuotojus atsisakyti keliamų reikalavimų arba juos pakeisti, kartais naudojami derybose tariantis dėl samdos sąlygų; tai darbdavio ekvivalentas (priešingybė) streikui; laikinas ar visiškas firmos (įmonės) ar kitos verslo vietos veiklos nutraukimas, norint atleisti darbuotojus iš darbo arba priversti juos sutikti su vadovybės sąlygomis. Ši darbdavių taktika mūsų dienomis reta, nes tam tikrą laiką ji nuostolinga ir darbdaviui. Pagal priimtus įstatymus darbuotojai tokiu atveju turi teisę gauti nedarbo pašalpas“. Kodekso projekte vartojamas terminas „atostogpinigiai“, kuris taip pat nėra aprobuotas (124, 128 str).	Pritarti
Seimo kanceliarijos Teisės departamentas 2015-09-09	96	1	65. Darbo kodekso 96 straipsnio 1 dalyje po žodžių ,,ne vėliau kaip“ įrašytinas praleistas žodis ,,prieš“.	Pritarti
Seimo kanceliarijos Teisės departamentas 2015-09-09	97	3	66. Darbo kodekso 97 straipsnio 3 dalyje nustatyta visų darbdavių solidari atsakomybė dėl savo įsipareigojimų darbuotojui bei prievolių, susijusių su darbuotojo pajamų apmokestinimu, socialinio draudimo ir kitų įmokų už šį darbuotoją sumokėjimu, įvykdymą. Ši nuostata svarstytina atsižvelgiant į tai, kad pagal šio straipsnio 1 ir 2 dalis, pirmasis darbdavys atliks visas darbdavio funkcijas, susijusias su darbo grafiko sudarymu, darbuotojo pajamų apmokestinimu, socialinio draudimo ir kitų įmokų už šį darbuotoją sumokėjimu, informacijos apie jį pateikimu, o kiti darbdaviai pirmajam darbdaviui privalės kompensuoti išlaidas pagal jų sudarytą susitarimą priklausomai nuo darbo laiko, kurį jiems dirbo šis darbuotojas. Atsižvelgiant į šias nuostatas bei Darbo kodekso 98 straipsnio 2 dalies normą, svarstytina, ar Darbo kodekso 97 straipsnio 3 dalyje neturėtų būti nustatyta darbdavių dalinė (kiekvieno darbdavio proporcinga) atsakomybė darbuotojui.	Nepritarti	Šia nuostata siekiama visapusiškos darbuotojo teisių apsaugos ir gynybos, nes jis pagal tokį reguliavimą gali iš bet kurio darbdavio pareikalauti visos atsakomybės. Dėl darbdavių tarpusavio įsipareigojimų nevykdymo neturėtų nukentėti darbuotojo interesai.
Teisės ir teisėtvarkos komiteto biuro patarėja L.Zdanavičienė	97, 98	4 1,2	Projekto 97 str. 4 d., 98 str. 1 ir 2 d. tikslintinas darbo sutarties pavadinimas, vietoj žodžių „darbo sutartį“ rašytina „darbo keliems darbdaviams sutartį“.	Pritarti
Seimo kanceliarijos Teisės departamentas 2015-09-09	100	67. Atsižvelgiant į Darbo kodekso 100 straipsnio pavadinimą, siūlytina šiame straipsnyje prieš žodį ,,sutartį“ įrašyti žodį ,,darbo“.	Pritarti
Teisės ir teisėtvarkos komiteto biuro patarėja L.Zdanavičienė	101	1	Projekto 101 str. 1 d. derintina su projekto 96 str. 2 d., kur nurodyta, kad pažeidžiami „minimaliojo poilsio laiko ir maksimaliojo darbo laiko reikalavimai“, tuo tarpu 101 str. 1 d. trūksta žodžio „reikalavimų“	Pritarti
Teisės ir teisėtvarkos komiteto biuro patarėja L.Zdanavičienė	102	2	Projekto 102 str. 2 d. yra daroma nuoroda į ją pačią „šio straipsnio 2 dalyje“. Matyt čia turėta omenyje šio straipsnio 1 dalis.	Pritarti
Seimo kanceliarijos Teisės departamentas 2015-09-09	102	68. Darbo kodekso 102 straipsnio 2 dalies nuostatas reikėtų formuluoti aiškiau. Atsižvelgiant į tai, kad visais šioje dalyje nurodytais atvejais juridinio asmens vadovui išmokama vieno mėnesio jo vidutinio darbo užmokesčio dydžio išeitinė išmoka, siūlytina šiuos atvejus nuosekliai išdėstyti. Darbo kodekso 102 straipsnio 2 dalies formuluotė „ar esant neterminuotai darbo sutarčiai“ nevisiškai aiški, neaišku, ką čia norėta nustatyti. Darbo kodekso 102 straipsnio 2 dalyje reikėtų tikslinti nuorodą į šio straipsnio atitinkamą (pirmą) dalį.	Pritarti
Seimo kanceliarijos Teisės departamentas 2015-09-09	104	69. Darbo kodekso 104 straipsnyje formuluotę „išskyrus šio Kodekso 57 straipsnyje nurodytu atveju“ siūlytina tikslinti ir nustatyti, kad viešojo juridinio asmens vadovu išrinktas ar paskirtas juridinio asmens darbuotojas, pasibaigus jo, kaip juridinio asmens vadovo, darbo santykiams, išskyrus atvejį, kai darbo sutartis nutraukta Darbo kodekso 57 straipsnyje nustatytu pagrindu, turi teisę sugrįžti į buvusias darbo pareigas tokiomis pačiomis darbo sąlygomis, atsižvelgiant į visus darbo sąlygų pakeitimus, kurie buvo padaryti kitiems tokį patį ar panašų darbą dirbusiems darbuotojams.	Pritarti
Seimo kanceliarijos Teisės departamentas 2015-09-09	104	70. Darbo kodekso 104 straipsnio paskutinis sakinys tikslintinas kalbos požiūriu.	Pritarti
Seimo kanceliarijos Teisės departamentas 2015-09-09	124	71. Atsižvelgiant į Darbo kodekso 124 straipsnyje apibrėžtą kasmetinių atostogų sąvoką, siūlytina Darbo kodekso 105 straipsnio 4 dalyje braukti žodį ,,apmokamų“ kaip perteklinį.	Pritarti
Seimo kanceliarijos Teisės departamentas 2015-09-09	107	4	72. Siūlytina patikslinti Darbo kodekso 107 straipsnio 4 dalį ir nurodyti kokį leidimą turi gauti į Lietuvos Respublikos teritoriją komandiruotas valstybės, nepriklausančios Europos ekonominės erdvės valstybėms, jurisdikcijos darbdavio darbuotojas (leidimą dirbti, leidimą gyventi ar kokį kitą leidimą). Šiame kontekste atkreiptinas dėmesys į Lietuvos Respublikos įstatymo dėl užsieniečių teisinės padėties 62 straipsnio nuostatas, reglamentuojančias užsieniečių įsidarbinimą.	Pritarti
Seimo kanceliarijos Teisės departamentas 2015-09-09	107	5	73. Darbo kodekso 107 straipsnio 5 dalies formuluotę reikėtų tikslinti įrašant praleistą žodį „ginti“.	Pritarti
Seimo kanceliarijos Teisės departamentas 2015-09-09	108	1	74. Siūlytina tikslinti Darbo kodekso 108 straipsnio 1 punktą, kadangi pagal Darbo kodekso 43 straipsnį, darbuotojui teikiamas pranešimas apie darbo sąlygas (žiūr.: šio straipsnio pavadinimą).	Pritarti
Seimo kanceliarijos Teisės departamentas 2015-09-09	108	10	75. Darbo kodekso 108 straipsnio 10 punktą kalbiniu ryšiu reikėtų susieti su straipsnio pirmąja pastraipa.	Pritarti
Seimo kanceliarijos Teisės departamentas 2015-09-09	109	6	76. Darbo kodekso 109 straipsnio 6 punkto nuostatos derintinos su Lietuvos Respublikos darbuotojų saugos ir sveikatos įstatymo 21 straipsnio nuostatomis, kuriose numatyti darbuotojų privalomi sveikatos patikrinimai, bet ne jų medicininė apžiūra.	Pritarti
Seimo kanceliarijos Teisės departamentas 2015-09-09	110	1	77. Darbo kodekso 110 straipsnio 1 dalyje skliausteliuose vietoj žodelio „arba“ reikėtų įrašyti jungtuką „ir“, nes papildomas darbas nėra alternatyva viršvalandžiams, todėl į darbo laiko normą neįskaitytini papildomas darbas ir viršvalandžiai.	Pritarti
Seimo kanceliarijos Teisės departamentas 2015-09-09	110	2	78. Siekiant teisinio reguliavimo nuoseklumo, siūlytina Darbo kodekso 110 straipsnio 2 dalyje vietoj žodžių ,,darbo teisės normose nurodytų“ įrašyti žodžius ,,šio Kodekso ar kitų darbo teisės normų nustatytų“.	Pritarti
Seimo kanceliarijos Teisės departamentas 2015-09-09	111	2	1	79. Darbo kodekso 111 straipsnio 2 dalies 1 punkte numatyta darbo laiko režimo rūšis – nekintančios trukmės darbo pamaina. Darbo pamainomis darbo laiko režimą reikėtų reglamentuoti aiškiau ir atriboti nuo Darbo kodekso 113 straipsnyje reguliuojamos suminės darbo laiko apskaitos. Atkreiptinas dėmesys į tai, kad kai kurios Darbo kodekso 113 straipsnio normos, veikiau taikytinos dirbant nekintančios trukmės darbo pamainomis, o ne taikant suminę darbo laiko apskaitą.	Pritarti
Seimo kanceliarijos Teisės departamentas 2015-09-09	112	3	80. Atsižvelgiant į tai, kad visame Darbo kodekse teikiama nuorodą į pilną Lietuvos Respublikos darbuotojų saugos ir sveikatos įstatymo pavadinimą, siekiant teisinio reguliavimo nuoseklumo, siūlytina atitinkamai patikslinti Darbo kodekso 112 straipsnio 3 punktą.	Pritarti
Teisės ir teisėtvarkos komiteto biuro patarėja L.Zdanavičienė	113	1,7	Projekto 113 str. 1 d. vietoj vartojamo termino „maksimalaus darbo laiko“ reikėtų vartoti „maksimaliojo darbo laiko“, nes toks terminas vartojamas kituose projekto straipsniuose (žr.112 str. 1d. ir kt.) 113 str. 7 d. taisytina gramatinė klaida: vietoj žodžio „suminę darbo laiką“ rašytina „suminę darbo laiko“.	Pritarti
Seimo kanceliarijos Teisės departamentas 2015-09-09	113	3	81. Darbo kodekso 113 straipsnio 3 dalyje nurodyta garantija taikoma asmeniui, auginančiam vaiką iki septynerių metų amžiaus, tačiau kitos Darbo kodekse nustatytos papildomos garantijos taikomos asmeniui, auginančiam vaiką iki šešerių metų amžiaus (pvz. Darbo kodekso 56 straipsnio 6 dalis, 92 straipsnio 3 dalis, 94 straipsnio 1 dalis, 126 straipsnio 4 dalies 2 punktas). Svarstytina, ar šių nuostatų nereikėtų suvienodinti.	Pritarti
Seimo kanceliarijos Teisės departamentas 2015-09-09	84	82. Darbo kodekso 84 straipsnis reglamentuoja nenustatytos apimties darbą, todėl siekiant teisinio reguliavimo suderinamumo siūlytina Darbo kodekso 118 straipsnio 1 dalyje vietoj žodžių ,,nenustatytos trukmės“ įrašyti žodžius ,,nenustatytos apimties“.	Pritarti
Seimo kanceliarijos Teisės departamentas 2015-09-09	119	83. Tikslintinas Darbo kodekso 119 straipsnis –vietoj žodžių ,,globos (rūpybos) įstaigose“ vartoti Lietuvos Respublikos socialinių paslaugų įstatyme apibrėžtą ,,socialinės globos įstaigos“ sąvoką.	Pritarti
Seimo kanceliarijos Teisės departamentas 2015-09-09	121	2	84. Darbo kodekso 121 straipsnio 2 dalyje reikėtų aiškiau nustatyti atvejus, kada švenčių dieną dirbama tik darbuotojo sutikimu, o kada tokio sutikimo nereikia. Iš šios dalies formuluotės neaišku, ar reikia gauti darbuotojo sutikimą dirbti švenčių dieną, kai nustatyta nekintančios trukmės darbo pamaina.	Pritarti
Seimo kanceliarijos Teisės departamentas 2015-09-09	125	5	85. Darbo kodekso 125 straipsnio 5 dalyje nustatyta, kad teisė pasinaudoti visomis ar dalimi kasmetinių atostogų (arba gauti piniginę kompensaciją už jas šio Kodekso nustatytu atveju) prarandama praėjus trejiems metams nuo kalendorinių metų, kuriais buvo įgyta teisė į visos trukmės kasmetines atostogas, pabaigos. Pagal Darbo kodekso 125 straipsnio 5 dalį, praėjus trejiems metams nuo kalendorinių metų, kuriais buvo įgyta teisė į visos trukmės kasmetines atostogas, pabaigos, būtų prarasta teisė ne tik į piniginę kompensaciją už jas, bet ir teisė pasinaudoti kasmetinėmis atostogomis, nepaisant to, kad darbo santykiai nėra nutrūkę. Ši imperatyvi norma kelia abejonių, neaišku, kokių tikslų siekiama siūlomu teisiniu reguliavimu. Visų pirma, nuostata, pagal kurią panaikinama teisė pasinaudoti kasmetinėmis atostogomis ar jų dalimi praėjus trejiems metams nuo kalendorinių metų, kuriais buvo įgyta teisė į visos trukmės kasmetines atostogas, pabaigos, sudaro prielaidas apriboti darbuotojų teises į poilsį. Gali būti aplinkybių, dėl kurių darbuotojas objektyviai negalės pasinaudoti kasmetinėmis atostogomis. Pavyzdžiui, darbuotoja, kuriai buvo suteiktos vaiko priežiūros atostogos, pagal siūlomą teisinį reguliavimą, galėtų netekti teisės į kasmetines atostogas, įgytas iki nėštumo ir gimdymo atostogų pradžios, ypač, jeigu jai buvo suteiktos vaiko priežiūros atostogos dėl paeiliui gimusių vaikų. Atkreiptinas dėmesys į tai, kad pagal Darbo kodekso 126 straipsnio 4 dalį, sudarant kasmetinių atostogų suteikimo eilę darbovietėje, darbuotojai, turintys nepanaudotų kasmetinių atostogų už praėjusius darbo metus, yra paskutiniai prioriteto tvarka. Nustačius šioje dalyje siūlomą teisinį reguliavimą, atsižvelgiant į tai, kad šis Darbo kodeksas įsigaliotų 2016 m. sausio 1 d., siekiant apsaugoti teisę ir teisėtus lūkesčius į iki šio Darbo kodekso įsigaliojimo įgytas kasmetines atostogas, reikėtų nustatyti šių nuostatų vėlesnę įsigaliojimo datą ir jų įgyvendinimo tvarką.	Pritarti
Seimo kanceliarijos Teisės departamentas 2015-09-09	126, 130	86. Atsižvelgiant į šiame Darbo kodekse (Darbo kodekso 112 straipsnio 3 punkte, 155 straipsnio 1 dalyje) vartojamą terminiją, Lietuvos Respublikos darbuotojų saugos ir sveikatos įstatymo Nr. IX-1672 1, 2, 9, 10, 12, 13, 16, 21, 22, 25, 26, 27, 29, 34, 44 straipsnių, V skyriaus ir priedo pakeitimo ir įstatymo papildymo V-1 skyriumi įstatymo projekte Nr. XIIP-3243 siūlomas apibrėžti nėščių, neseniai pagimdžiusių ir krūtimi maitinančių darbuotojų sąvokas, siūlytina tikslinti Darbo kodekso 126, 130 ir kituose straipsniuose vartojamas sąvokas.	Pritarti
Seimo kanceliarijos Teisės departamentas 2015-09-09	126	2	87. Darbo kodekso 126 straipsnio 2 dalies nuostatos dėl atostogų suteikimo derintinos su Darbo kodekso 126 straipsnio 2 dalimi, kurioje numatyta, kad teisė pasinaudoti dalimi kasmetinių atostogų atsiranda, kai darbuotojas įgauna teisę į bent vienos darbo dienos trukmės atostogas.	Pritarti
Seimo kanceliarijos Teisės departamentas 2015-09-09	126	88. Reikėtų tikslinti Darbo kodekso 126 straipsnio paskutinės dalies numeraciją ir joje prieš žodį ,,atostogos“ įrašyti žodį ,,kasmetinės“.	Pritarti
Seimo kanceliarijos Teisės departamentas 2015-09-09	128	2	89. Darbo kodekso 128 straipsnio 2 dalyje, be kita ko, nustatyta, kad atostogpinigiai už keturių savaičių trukmės atostogas, jei darbo dienų per savaitę skaičius yra mažesnis arba skirtingas, darbuotojui mokami atostogų metu darbo užmokesčio mokėjimo tvarka ir terminais. Atkreiptinas dėmesys, kad pagal šio straipsnio nuostatas tokia tvarka mokama už atostogų dalį, viršijančią dvidešimties darbo dienų trukmę (jei dirbama penkias darbo dienas per savaitę) ar dvidešimt keturių darbo dienų trukmę (jei dirbama šešias darbo dienas per savaitę), todėl svarstytina, ar atostogpinigiai už keturių savaičių trukmės atostogas, jei darbo dienų per savaitę skaičius yra mažesnis arba skirtingas, neturėtų būti išmokami ne vėliau kaip paskutinę darbo dieną prieš kasmetinių atostogų pradžią. Šiame kontekste atkreiptinas dėmesys į tai, kad pagal Darbo kodekso 126 straipsnio 1 dalį, gali būti suteikta dviejų savaičių atostogų dalis.	Pritarti
Teisės ir teisėtvarkos komiteto biuro patarėja L.Zdanavičienė	129	3	Projekto 129 str. 3 d. nustatyta, kad „darbuotojas gali būti atleidžiamas nuo pareigos dirbti <...> jei tai būtina visuomeninėms valstybinėms, piliečio ar kitoms pareigoms vykdyti“. Tikėtina, kad turėta omenyje „visuomenines pareigas ir valstybines“ todėl šiuos žodžius reikėtų atskirti kableliu.	Pritarti
Seimo kanceliarijos Teisės departamentas 2015-09-09	137	2	90. Vertinant Darbo kodekso 137 straipsnio 2 dalies normą atkreiptinas dėmesys į tai, kad pagal Darbo kodekso 106 straipsnio 3 dalį, dienpinigiai ir kitos išmokos, išskyrus skirtas su komandiruote susijusioms faktinėms kelionės, nakvynės ir maitinimo išlaidoms kompensuoti, laikomi darbo užmokesčio dalimi, todėl svarstytina, ar Darbo kodekso 137 (ar kitame) straipsnyje nereikėtų apibrėžti jų, kaip darbo užmokesčio sudedamosios dalies, reguliavimo taisyklių. Be to, specialiuosiuose gyventojų pajamų mokestį ir valstybinio socialinio draudimo įmokas reguliuojančiuose įstatymuose turėtų būti nustatytos atitinkamus teisinius santykius reguliuojančios normos.	Pritarti
Teisės ir teisėtvarkos komiteto biuro patarėja L.Zdanavičienė	139	3	Projekto 139 str. 3 d. nustatyta, kad LRV tvirtina Minimaliojo darbo užmokesčio nustatymo metodiką ir sudaro ekspertų komisiją, kuri, gavusi Trišalės tarybos veikloje dalyvaujančių socialinių partnerių rekomendacijas, teikia išvadą LRV dėl MDU nustatymo. Trišalės tarybos nuostatuose įtvirtinta, kad „Savo sudėtimi Trišalė taryba atstovauja Lietuvos visuomenės ekonominėms ir socialinėms jėgoms. Visos interesų grupės turi realias galimybes pateikti Tarybai savo nuomonę, iškelti problemas ir pateikti pasiūlymus. Trišalė taryba yra diskusijų ir parengiamojo darbo vieta, svarstomais klausimais kompetentinga įvertinti iškilusias problemas, suformuluoti ir pareikšti išvadas bei siūlymus Lietuvos Respublikos Vyriausybei, ministerijoms, Lietuvos Respublikos Seimui ir šalies visuomenei.“ Atsižvelgiant į šias nuostatas, svarstytina, ar 139 straipsnio 3 dalyje neturėtų būti įtvirtinta nuostata, kad turi būti gaunama Trišalės tarybos išvada, o ne atskirų jos veikloje dalyvaujančių socialinių partnerių rekomendacijos.	Pritarti iš dalies	Pasiūlymas: Atsisakyti 139 straipsnio 3 dalies, o 4 dalį išdėstyti taip: 4. 3. Minimalųjį valandinį atlygį ir minimaliąją mėnesinę algą tvirtina Lietuvos Respublikos Vyriausybė, gavusi ekspertų komisijos išvadą Trišalės tarybos rekomendaciją ir atsižvelgdama į šalies ūkio vystymosi rodiklius bei tendencijas. Trišalė taryba savo išvadą Lietuvos Respublikos Vyriausybei pateikia kasmet iki rugsėjo 15 d. arba iki kitos Lietuvos Respublikos Vyriausybės prašomos datos. Lietuvos Respublikos Vyriausybė gali prašyti ekspertų komisijos pateikti savo išvadą nesilaikant šio straipsnio 3 dalyje nurodytų terminų.“
Seimo kanceliarijos Teisės departamentas 2015-09-09	141	2	91. Derinant Darbo kodekso 141 straipsnio 2 dalies nuostatas su Darbo kodekso 219 straipsnio 1 dalimi, siūlytina šioje dalyje vietoj žodžių ,,individualius darbo ginčus nagrinėjantys organai“ įrašyti žodžius ,,darbo ginčus dėl teisės nagrinėjantys organai“.	Pritarti
Seimo kanceliarijos Teisės departamentas 2015-09-09	142	92. Darbo kodekso 142 straipsnyje nustatytas mokėjimas už darbą poilsio ir švenčių dienomis, viršvalandinį darbą, kuris nustatomas taikant darbuotojo darbo užmokesčio per mėnesį padidintą tarifą. Šią formuluotę reikėtų tikslinti, nes neaišku, ar darbo užmokesčio per mėnesį tarifas yra Darbo kodekso 137 straipsnio 2 dalyje nurodytas darbuotojo darbo užmokestis ar šio straipsnio 2 dalies 1 punkte nurodytas bazinis (tarifinis) darbo užmokestis (valandinis atlygis arba mėnesinė alga.	Pritarti
Seimo kanceliarijos Teisės departamentas 2015-09-09	146	3	93. Darbo kodekso 146 straipsnio 3 dalies nuostatos iš esmės pakartoja Darbo kodekso 64 straipsnio 8 dalies nuostatas (abejose kalbama apie pažymos darbuotojui apie jo darbą išdavimą), todėl brauktinos kaip perteklinės.	Pritarti
Seimo kanceliarijos Teisės departamentas 2015-09-09	147	2	94. Darbo kodekso 147 straipsnio 2 dalyje, be kita ko, nustatyta, kad darbuotojų reikalavimai atlyginti žalą dėl suluošinimo ar kitokio kūno sužalojimo, susirgimo profesine liga arba žuvus dėl nelaimingo atsitikimo darbe, tenkinami pirmąja eile. Šios dalies normos tikslintinos dviem aspektais. Pirma, pagal šiuo metu galiojantį ir kartu su šiuo įstatymo projektu teikiamuose įstatymų projektuose siūlomą teisinį reguliavimą darbuotojai ir kiti įstatymuose nurodyti asmenys draudžiami Lietuvos Respublikos nelaimingų atsitikimų darbe ir profesinių ligų socialinio draudimo įstatymo nustatyta tvarka arba savo esme analogiškos teisės yra nustatytos specialiuose įstatymuose ir statutuose, todėl žala dėl sveikatos sutrikdymo ar darbuotojo mirties dėl nelaimingo atsitikimo darbe atlyginama iš Valstybinio socialinio draudimo fondo lėšų arba valstybės biudžeto lėšų. Atsižvelgiant į šias nuostatas bei Civilinio kodekso 6.283 ir 6.284 straipsnių normas, Darbo kodekso 147 straipsnio 2 dalyje reikėtų aiškiau nurodyti reikalavimus, kurie tenkinami pirmąja eile. Antra, šioje dalyje, be kita ko, nurodyti reikalavimai atlyginti žalą dėl suluošinimo ar kitokio kūno sužalojimo. Atkreiptinas dėmesys į tai, kad kartu su šiuo įstatymo projektu teikiamuose Lietuvos Respublikos nelaimingų atsitikimų darbe ir profesinių ligų socialinio draudimo įstatymo Nr. VIII-1509 pakeitimo įstatymo projekte Nr. XIIP-3238 numatyta, kad nelaimingu atsitikimu darbe yra įvykis <...> dėl kurio darbuotojas patiria žalą sveikatai. Lietuvos Respublikos vidaus tarnybos statuto 2, 40 ir 49 straipsnių pakeitimo ir 41 straipsnio pripažinimo netekusiu galios įstatymo projekte Nr. XIIP-3258, Lietuvos Respublikos specialiųjų tyrimų tarnybos statuto 30, 31 ir 35 straipsnių pakeitimo įstatymo projekte Nr. XIIP-3269 bei kituose įstatymų projektuose reguliuojamos asmens (pareigūno), kuris buvo sužalotas, susižalojo arba jo sveikata buvo sutrikdyta, teisės į tam tikras išmokas. Manytina, kad nepaisant to, iš kurio valstybės sudaromo biudžeto ar fondo yra mokamos išmokos, tapatūs įvykiai, kuriems įvykus atsiranda teisė į tapačias išmokas, turėtų būti apibrėžti vienodai.	Pritarti
Seimo kanceliarijos Teisės departamentas 2015-09-09	148	4	95. Darbo kodekso 148 straipsnio 4 dalyje apibrėžtos išskaitų iš darbo užmokesčio ir joms (turėtų būti – jam) prilygintų išmokų taisyklės. Pažymėtina, kad pagal Civilinio proceso kodekso 737 straipsnį kai kurios skolininko pajamos, prilygintos darbo užmokesčiui, nėra administruojamos darbdavio, todėl darbdavys negalės tinkamai įgyvendinti teisės daryti išskaitas iš šių išmokų. Jeigu čia turimos omenyje kitokio pobūdžio išmokos, Darbo kodekso 148 straipsnyje ar kitur reikėtų apibrėžti darbo užmokesčiui prilygintų išmokų sampratą arba šio straipsnio 4 dalies formuluotę tikslinti. Atkreiptinas dėmesys į tai, kad Darbo kodekso 148 straipsnio 1, 5 ir 6 dalyse (taip pat Darbo kodekso 153 straipsnyje) išskaitos iš darbo užmokesčiui prilygintų išmokų nėra numatytos, todėl nurodytos normos derintinos tarpusavyje, o taip pat su Civilinio proceso kodekso 736 straipsnio 2 dalies norma.	Pritarti
Seimo kanceliarijos Teisės departamentas 2015-09-09	150	2	3	96. Darbo kodekso 150 straipsnio 2 dalies 3 punkte vietoj formuluotės „kaltės laipsnį“ siūlytina įrašyti žodį „kaltę“, nes kaltės laipsnis yra kaltės ir veiksmų, siekiant išvengti žalos atsiradimo, vertinamojo pobūdžio išraiška. Nepaisant to, kad kaltės laipsnis, kaip tam tikra teisinė kategorija, yra priimtinas ir praktikoje vartotinas, šio straipsnio kontekste jis gali kelti praktinio taikymo problemų, nes, pavyzdžiui, šios dalies 4 punkte kalbama apie kaltę ir atsakomybę dėl padaryto pažeidimo, kurie taip pat yra kaltės laipsnio vertinimo kriterijai. Dėl analogiškų priežasčių svarstytina Darbo kodekso 151 straipsnio 2 dalies 1 punkto nuostata.	Pritarti
Seimo kanceliarijos Teisės departamentas 2015-09-09	150	3	97. Derinant Darbo kodekso 150 straipsnio 3 dalies nuostatas su Darbo kodekso 219 straipsnio 1 dalimi, siūlytina šioje dalyje po žodžių ,,darbo ginčą“ įrašyti žodžius ,,dėl teisės“.	Pritarti
Seimo kanceliarijos Teisės departamentas 2015-09-09	152	2	98. Darbo kodekso 152 straipsnio 2 dalyje brauktinas žodis „valstybinio“.	Pritarti
Seimo kanceliarijos Teisės departamentas 2015-09-09	157	1	99. Darbo kodekso 157 straipsnio 1 dalies reikėtų atsisakyti dėl kelių priežasčių. Pirma, šioje dalyje nėra nustatyta jokių teisės normų, o tik teikiama blanketinio pobūdžio nuoroda į šio Kodekso nustatytą tvarką. Antra, šiame Kodekse nėra reguliuojami darbdavio privalomi atlyginti darbuotojo sveikatai padarytos žalos, atsiradusios dėl darbuotojo suluošinimo ar kitokio jo sveikatos sužalojimo, ar jo mirties atveju arba dėl jo susirgimo profesine liga, teisiniai santykiai. Šiuos teisinius santykius reguliuoja Civilinio kodekso 6.283 ir 6.284 straipsnių normos, Lietuvos Respublikos nelaimingų atsitikimų darbe ir profesinių ligų socialinio draudimo įstatymas (atitinkamai reguliuos Lietuvos Respublikos nelaimingų atsitikimų darbe ir profesinių ligų socialinio draudimo įstatymo Nr. VIII-1509 pakeitimo įstatymo projektas Nr. XIIP-3238). Darbo kodekso 147 straipsnio 2 dalies, 152 straipsnio 2 dalies normos, į kurias teikiama Darbo kodekso 157 straipsnio 1 dalyje esanti nuoroda, negali būti vertinamos kaip nuosekliai ir išbaigtai reguliuojančios darbdavio pareigą atlyginti darbuotojo sveikatai padarytą žalą, atsiradusią dėl darbuotojo suluošinimo ar kitokio jo sveikatos sužalojimo, ar jo mirties atveju arba dėl jo susirgimo profesine liga. Šiame kontekste atkreiptinas dėmesys į tai, kad Darbo kodekso 157 straipsnio 1 dalies nuostatos tarpusavyje nedera su Civilinio kodekso 6.283 straipsnio 4 dalies ir 6.284 straipsnio 4 dalies normomis.	Pritarti
Seimo kanceliarijos Teisės departamentas 2015-09-09	159	2	100. Pastebėtina, kad Lietuvos Respublikos vietos savivaldos įstatyme sąvoka ,,vietos savivaldos institucija“ nėra vartojama – šiame įstatyme yra apibrėžta ,,savivaldybės institucijos“ sąvoka. Atsižvelgiant į tai, tikslintina Darbo kodekso 159 straipsnio 2 dalis – vietoj žodžių ,,vietos savivaldos institucijos“ įrašytini žodžiai ,,savivaldybės institucijos“. Ši pastaba atitinkamai taikytina ir Darbo kodekso 163 straipsnio 1 daliai, 177 straipsnio 4 daliai, 182 straipsniui ir kt.	Pritarti
Seimo kanceliarijos Teisės departamentas 2015-09-09	161	1	101. Darbo kodekso 161 straipsnio 1 punkte reikėtų braukti žodį „socialinius“ arba apibrėžti socialinio susitarimo sampratą ir ją vartoti tuose Darbo kodekso straipsniuose, kuriuose reguliuojami tokie susitarimai.	Pritarti
Seimo kanceliarijos Teisės departamentas 2015-09-09	162	3	102. Darbo kodekso 162 straipsnio 3 dalies formuluotę „Profesinės sąjungos taip pat individualiai gina savo narius ir jiems atstovauja individualiuose darbo santykiuose“ siūlytina tikslinti ir tarpusavyje derinti su Darbo kodekso 182 straipsnio 2 dalies 3 punkto bei Darbo kodekso 177 straipsnio 5 dalies nuostatomis.	Pritarti
Seimo kanceliarijos Teisės departamentas 2015-09-09	162	3	103. Darbo kodekso 162 straipsnio 3 dalyje numatyta, kad profesinės sąjungos atstovauja savo nariams – darbuotojams ir asmenims, dirbantiems Lietuvos Respublikos užimtumo įstatyme nurodytais darbo santykiams prilygintų teisinių santykių pagrindais. Atsižvelgiant į šią normą, reikėtų tikslinti Darbo kodekso 176 straipsnio 2 dalies, 189 straipsnio 2 ir 3 dalių nuostatas.	Pritarti
Seimo kanceliarijos Teisės departamentas 2015-09-09	163	4	104. Darbo kodekso 163 straipsnio 4 dalyje numatyta prokuroro teisė „kreiptis į teismą dėl profesinės sąjungos, jų susivienijimo veiklos sustabdymo laikotarpiui iki 3 mėnesių. Jei per šį laiką nepašalinamas nurodytas pažeidimas, darbuotojų atstovų veikla prokuroro siūlymu ir teismo sprendimu gali būti nutraukta. Tokiu pagrindu profesinė sąjunga išregistruojama iš Juridinių asmenų registro, o darbo tarybos ar darbuotojų patikėtinio įgaliojimai laikomi pasibaigusiais.“ Svarstytina, ar atsižvelgiant į siūlomą teisinį reguliavimą neturėtų būti patikslinta prokuroro teisė kreiptis į teismą ne tik dėl profesinės sąjungos ar jų susivienijimo.	Pritarti
Seimo kanceliarijos Teisės departamentas 2015-09-09	165	1	105. Tikslintinas Darbo kodekso 165 straipsnio 1 dalies antrasis sakinys, atsižvelgiant į šio straipsnio pirmajame sakinyje įvestą trumpinį ,,darbuotojų atstovavimą įgyvendinantys asmenys“ .	Pritarti
Seimo kanceliarijos Teisės departamentas 2015-09-09	165	3	106. Darbo kodekso 165 straipsnio 3 dalyje numatyta, kad Lietuvos Respublikos vyriausiojo valstybinio darbo inspektoriaus prašymu darbuotojų atstovai ir pats darbuotojas turi teisę pateikti savo nuomonę. Svarstytina, ar nereikėtų numatyti, kad darbuotojų atstovai ir pats darbuotojas turi teisę pateikti nuomonę ir savo iniciatyva, nesant Lietuvos Respublikos vyriausiojo valstybinio darbo inspektoriaus prašymo.	Pritarti
Teisės ir teisėtvarkos komiteto biuro patarėja L.Zdanavičienė	165	3	Projekto 165 str. 3 d. nustatyta, kad „darbuotojų atstovavimą įgyvendinantys asmenys <...> negali būti atleisti iš darbo darbdavio iniciatyva <...> be Lietuvos Respublikos vyriausiojo valstybinio darbo inspektoriaus įgalioto Valstybinės darbo inspekcijos teritorinio skyriaus, kuriam priklausančiojoje teritorijoje yra darbdavio darbovietė, vadovo sutikimo“. Tuo tarpu toliau detalizuojant prašymo suteikti tokį sutikimą nagrinėjimą bei tokio sutikimo suteikimą jau kalbama apie Lietuvos Respublikos vyriausiąjį valstybinį darbo inspektorių, o ne jo įgaliotą asmenį, kaip minima pirmajame šios dalies sakinyje.	Pritarti	Atsižvelgiant į šį pasiūlymą bei klausymų metu išsakytas pastabas 165 str. 3 d. siūlytina išdėstyti taip: Pasiūlymas: „3. Darbuotojų atstovavimą įgyvendinantys asmenys laikotarpiu, <...>. Darbdavio motyvuotą prašymą suteikti sutikimą nutraukti darbo sutartį ar pakeisti būtinąsias darbo sutarties sąlygas Lietuvos Respublikos vyriausiasis valstybinis darbo inspektorius Valstybinės darbo inspekcijos teritorinio skyriaus vadovas turi išnagrinėti ir darbdaviui pateikti atsakymą per dvidešimt darbo dienų nuo pareiškimo gavimo. Darbuotojai ar jų atstovai savo iniciatyva arba Valstybinės darbo inspekcijos teritorinio skyriaus vadovo prašymu turi teisę pateikti savo nuomonę. Lietuvos Respublikos vyriausiasis valstybinis darbo inspektorius Valstybinės darbo inspekcijos teritorinio skyriaus vadovas suteikia sutikimą nutraukti darbo sutartį ar pakeisti būtinąsias darbo sutarties sąlygas, jei darbdavys pateikia duomenis apie tai, kad darbo sutarties nutraukimas ar būtinųjų darbo sutarties sąlygų pakeitimas nėra susijęs su darbuotojo vykdoma darbuotojų atstovavimo veikla, darbuotojo nediskriminuoja dėl jo vykdomos darbuotojų atstovavimo veiklos ar narystės profesinėje sąjungoje. Lietuvos Respublikos vyriausiojo valstybinio darbo inspektoriaus prašymu darbuotojų atstovai ir pats darbuotojas turi teisę pateikti savo nuomonę. Valstybinės darbo inspekcijos teritorinio skyriaus vadovo sprendimas gali būti skundžiamas Administracinių bylų teisenos įstatymo nustatyta tvarka.“
Seimo kanceliarijos Teisės departamentas 2015-09-09	165	4	107. Darbo kodekso 165 straipsnio 4 dalyje vietoj žodžio „įsigaliojimas“ įrašytinas žodis „įsiteisėjimas“. Atitinkamai tikslintina ir Darbo kodekso 168 straipsnio 14 dalis.	Pritarti
Seimo kanceliarijos Teisės departamentas 2015-09-09	165	5	108. Derinant Darbo kodekso 165 straipsnio 5 dalies nuostatas su Darbo kodekso 219 straipsniu, siūlytina šioje dalyje vietoj žodžių ,,individualiems darbo ginčams nagrinėti nustatyta tvarka“ įrašyti žodžius ,,darbo ginčams dėl teisės nagrinėti nustatyta tvarka“.	Pritarti
Seimo kanceliarijos Teisės departamentas 2015-09-09	166	4	109. Darbo kodekso 166 straipsnio 4 dalyje vietoj žodžio „vidutinis“ įrašytinas žodis „vidutinį“.	Pritarti
Seimo kanceliarijos Teisės departamentas 2015-09-09	168	2	110. Darbo kodekso 168 straipsnio 2 dalyje reguliuojama darbo tarybos rinkimus vykdysiančios rinkimų komisijos sudarymo tvarka. Šioje dalyje, be kita ko, nustatyta, kad ne mažiau kaip pusę komisijos narių šio Kodekso 166 straipsnio 1 dalies atveju turi sudaryti darbdavio lygmeniu veikiančių darbuotojų atstovų skirti asmenys. Atsižvelgiant į minimalų ir maksimalų rinkimų komisijos narių skaičių ir į tai, kad, galimai, darbdavio lygmeniu veikiančių darbuotojų atstovų dar nėra, svarstytina, ar tokia rinkimų komisijos sudarymo tvarka yra racionali ir proporcinga siekiamam tikslui.	Pritarti
Teisės ir teisėtvarkos komiteto biuro patarėja L.Zdanavičienė	168	2	168 str. 2 d. nustatyta, kad pirmuosius darbo tarybos rinkimus „vykdo rinkimų komisija, kurią sudaro darbdavys <...> per dvi savaites nuo pasiūlymo gavimo“. Pasiūlymas reikalingas tik esant Projekto 166 str. 2 d. nustatytai situacijai, tuo tarpu kitais atvejais darbo taryba sudaroma darbdavio iniciatyva. Atsižvelgiant į šias nuostatas koreguotinas 168 str. 2 d. turinys.	Pritarti	186 str. 2 d. dėstytina taip: „2. Pirmuosius rinkimus vykdo rinkimų komisija, kurią įsakymu sudaro darbdavys savo iniciatyva arba ne vėliau kaip per dvi savaites nuo šio kodekso 166 straipsnio 2 dalyje nurodyto pasiūlymo gavimo dienos iš mažiausiai 3 ir daugiausiai 7 narių ne vėliau kaip per dvi savaites nuo pasiūlymo gavimo. Ne mažiau kaip pusę komisijos narių šio Kodekso 166 straipsnio 1 dalies atveju turi sudaryti darbdavio lygmeniu veikiančių darbuotojų atstovų skirti, o šio Kodekso 166 straipsnio 2 dalyje nustatytu atveju – pasiūlymą pateikusio subjekto pasiūlyti asmenys. Vėlesnius rinkimus organizuoja ir vykdo pati darbo taryba.“
Teisės ir teisėtvarkos komiteto biuro patarėja L.Zdanavičienė	168 169	9 1	Projekto 168 str. 9 d. nustatyta, kad „Protokolas turi būti viešai paskelbtas ne vėliau kaip per tris dienas nuo rinkimų dienos“. Tuo tarpu 169 str. 1 d. yra reikalavimas skelbti ne visą protokolą, o tik darbo tarybos rinkimų balsavimo rezultatus: „į darbo tarybą išrinktas darbuotojas darbo tarybos nariu laikomas nuo darbo tarybos rinkimų balsavimo rezultatų paskelbimo.“ Nuostatos tarpusavyje derintinos. Taip pat 168 str. 9 d. yra reikalavimas protokolo kopiją per tris dienas įteikti darbdaviui, tačiau nėra aiškus tų 3 dienų atskaitos taškas, ar nuo protokolo paskelbimo, ar nuo ko kito?	Pritarti	„9. Rinkimų protokolą pasirašo rinkimų komisijos nariai. Ne vėliau kaip per tris dienas nuo rinkimų rezultatų dienos Šis protokolas Darbo tarybos rinkimų rezultatai turi būti viešai paskelbtias ne vėliau kaip per tris dienas nuo rinkimų dienos, o Pprotokolo kopija per tris dienas turi būti įteikta darbdaviui.“
Seimo kanceliarijos Teisės departamentas 2015-09-09	170	3	1	111. Darbo kodekso 170 straipsnio 3 dalies 1 punkte po žodžio ,,šaukia“ įrašytinas praleistas žodis ,,darbo“.	Pritarti
Seimo kanceliarijos Teisės departamentas 2015-09-09	170	6	112. Darbo kodekso 170 straipsnio 6 dalį siūlytina patikslinti ir numatyti, kad darbo tarybos pirmininkas raštu informuoja darbdavio buveinės teritorijos Valstybinės darbo inspekcijos teritorinį skyrių (analogiškai kaip numatyta Darbo kodekso 173 straipsnio 3 dalyje).	Pritarti
Seimo kanceliarijos Teisės departamentas 2015-09-09	177	4	113. Darbo kodekso 177 straipsnio 4 dalyje įtvirtintas konstitucinis profesinių sąjungų, kaip darbuotojų atstovų ginant jų profesines darbo, ekonomines, socialines teises ir interesus, institutas. Konstitucinis Teismas 1999 m. sausio 14 d. nutarime pabrėžė, kad Konstitucijos 50 straipsnio 1 dalies nuostata, jog profesinės sąjungos gina darbuotojų profesines, ekonomines bei socialines teises ir interesus, iš esmės išreiškia dvejopą profesinių sąjungų paskirtį bei funkciją: viena, pirmiausia atstovauti profesinės sąjungos nariams ir juos ginti, antra, įstatymo nustatytais atvejais bei būdais ginti visus atitinkamos įmonės, įstaigos ar organizacijos darbuotojus. Laikantis šios konstitucinės nuostatos, Darbo kodekso normos, nustatančios konkrečias profesinių sąjungų teises atstovauti ne tik savo narius, bet visus darbuotojus, susitarti dėl jų atžvilgiu taikomų teisių, pareigų ir atsakomybės (pvz., Darbo kodekso 200 straipsnis, pagal kurį kolektyvinės sutartys taikomos tik darbuotojams – jas sudariusių profesinių sąjungų nariams, 117 straipsnio 1 dalies 3 punktas, 138 straipsnio 3 dalis) turėtų būti derinamos tarpusavyje. Nustačius profesinėms sąjungoms išimtinę teisę sudaryti kolektyvines sutartis, jų nuostatų taikymas tik darbuotojams – jas sudariusių profesinių sąjungų nariams, pažeistų darbuotojų – ne profesinių sąjungų narių – teises.	Nepritarti	Nustačius profesinėms sąjungoms išimtinę teisę sudaryti kolektyvines sutartis, jų nuostatų taikymas tik darbuotojams – jas sudariusių profesinių sąjungų nariams, nepažeistų darbuotojų – ne profesinių sąjungų narių – teisių, nes profesinės sąjungos, kaip ir nurodyta minėtame nutarime, pirmiausia, atstovauja savo narius. Toks įstatyminis reguliavimas yra nustatytas dalyje Europos Sąjungos valstybių ir tai neprieštarauja nei tarptautiniams, nei europiniams darbo teisės standartams. Be to, Trišalėje taryboje sutarta: 200 straipsnis. Kolektyvinių sutarčių taikymas 1. Kolektyvinės sutartys taikomos darbuotojams – jas sudariusių profesinių sąjungų nariams, nebent šalys susitaria dėl kitokios taikymo srities kolektyvinėje sutartyje nustatytomis sąlygomis.
Seimo kanceliarijos Teisės departamentas 2015-09-09	178	6	3	114. Darbo kodekso 178 straipsnio 6 dalies 3 punkte nuoroda į Darbo kodekso 167 straipsnio 1 dalį nesuprantama, todėl punkto nuostatas reikėtų tikslinti.	Pritarti
Seimo kanceliarijos Teisės departamentas 2015-09-09	178	6	115. Darbo kodekso 178 straipsnio 6 dalyje nustatytas profesinių sąjungų įstatų turinys. Atsižvelgiant į tai, svarstytina, ar įstatymo projekto 6 straipsnyje nereikėtų reglamentuoti šių nuostatų įgyvendinimo tvarkos ir terminų.	Pritarti
Seimo kanceliarijos Teisės departamentas 2015-09-09	179	3	116. Darbo kodekso 179 straipsnio 3 dalyje tikslintina nuoroda į Darbo kodekso 168 straipsnio 1 dalį (galimai į Darbo kodekso 167 straipsnio 1 dalį).	Pritarti
Seimo kanceliarijos Teisės departamentas 2015-09-09	180	4	117. Derinant Darbo kodekso 180 straipsnio 4 dalies nuostatas su Darbo kodekso 160 straipsnio 3 punktu, siūlytina šioje dalyje numatyti, kad teritoriniu lygmeniu veikiančios profesinės sąjungos gali jungtis ne tik atitinkamoje savivaldybės teritorijoje, bet ir apskrities teritorijoje.	Pritarti
Seimo kanceliarijos Teisės departamentas 2015-09-09	180	6	118. Darbo kodekso 180 straipsnio 6 dalyje siūloma nustatyti, kad „Šakos ar teritoriniu lygiu veikiančios profesinės sąjungos pagal jų įstatuose nustatytą tvarką turi teisę įsteigti juridinio asmens teisių neturinčius savo padalinius darbdavio lygmeniu. Jei šakos ar teritorinės profesinių sąjungų organizacijos padalinys jungia ne mažiau kaip 20 darbuotojų arba bent 1/10 darbdavio darbuotojų, kas sudarytų ne mažiau kaip tris darbuotojus, jis turi šiame Kodekse nurodytas profesinės sąjungos, veikiančios darbdavio lygmeniu, teises ir pareigas. Šis padalinys turi veikti pagal atitinkamos teritorinės profesinių sąjungų organizacijos patvirtintus įstatus ir turėti savo valdymo organus, apie kuriuos pranešama darbdaviui šio Kodekso 179 straipsnio 3 dalyje nustatyta tvarka.“ Šios dalies nuostatų įtvirtinimas kelia abejonių, nes čia siekiama įtvirtinti teismų suformuotą praktiką, kurios įgyvendinimas kelia praktinio taikymo problemų. Šiame kontekste pažymėtina, kad darbdavio lygiu gali veikti kelios profesinės sąjungos, todėl neaišku, kas ir kokia tvarka spręstų profesinių sąjungų atstovams nustatytų kvotų paskirstymą, jeigu kvotų skaičius būtų mažesnis nei darbdavio lygiu veikiančių profesinių sąjungų (pavyzdžiui, Darbo kodekso 167 straipsnio 2 dalyje nustatytu atveju).	Pritarti iš dalies	Atsisakius 167 str. 2 d., kvotos taikomos kiekvienai profesinei sąjungai atskirai (165 str. 6 d.). 167 ,,2. Darbuotojai, kurie yra profesinės sąjungos nariai, gali sudaryti ne daugiau kaip 1/3 darbo tarybos narių. Darbo tarybos nariais negali būti profesinės sąjungos, veikiančios darbdavio lygmeniu, valdymo organų nariai.“
Seimo kanceliarijos Teisės departamentas 2015-09-09	181	1	119. Darbo kodekso 181 straipsnio 1 dalyje nurodyta, kad profesinių sąjungų turtą, be kita ko, sudaro ,,viešai paskelbtos aukos“. Ši nuostata tikslintina. Pažymėtina, kad pagal Lietuvos Respublikos labdaros ir parmos įstatymo 7 straipsnio 1 dalies 8 punktą, paramos gavėjais gali būti Lietuvos Respublikoje įregistruoti, be kita ko, ir kiti juridiniai asmenys, kurių veiklą reglamentuoja specialūs įstatymai ir kurių veiklos tikslas nėra pelno siekimas, o gautas pelnas negali būti skiriamas jų steigėjams ir (arba) dalininkams, ir (arba) nariams. Todėl atsižvelgiant į šią nuostatą, manytina, kad profesinės sąjungos gali gauti paramą, bet ne auką.	Pritarti
Seimo kanceliarijos Teisės departamentas 2015-09-09	182	2	3	120. Darbo kodekso 182 straipsnio 2 dalies 3 punkte numatyta, kad profesinės sąjungos pagal pavedimą turi teisę atstovauti savo nariams individualiuose ir kolektyviniuose darbo ginčuose dėl teisės. Atsižvelgiant į šią nuostatą bei siekiant teisinio reguliavimo suderinamumo, svarstytina, ar kartu neturėtų būti tikslinamas Lietuvos Respublikos civilinio proceso kodekso 56 straipsnio 1 dalies 5 punktas	Nepritarti	Projektu nustatomas reguliavimas tiesiog aiškiai atskiria darbo ginčus ir pagal subjektą, ir pagal objektą. Šiuo metu pagal galiojantį Profesinių sąjungų įstatymą profesinės sąjungos turi teisę atstovauti savo narius ir individualiuose, ir kolektyviniuose darbo ginčuose dėl teisės. Civilinio proceso kodekso 56 straipsnio 1 dalies 5 punkte nurodytas profesinių sąjungų savo narių atstovavimas pagal pavedimą darbo teisinių santykių bylose apima tiek individualius, tiek kolektyvinius darbo ginčus dėl teisės. Todėl neturėtų būti tikslinama ši Civilinio proceso kodekso nuostata.
Seimo kanceliarijos Teisės departamentas 2015-09-09	184	121. Atsižvelgiant į tai, kad pagal Darbo kodekso 180 straipsnio 1 dalį profesinės sąjungos gali steigtis profesiniu pagrindu, jei turi daugiau kaip 20 steigėjų, Darbo kodekso 184 straipsnyje ar kitur reikėtų apibrėžti darbdavių atstovus profesiniu pagrindu.	Nepritarti	Darbdavių atstovas priklausys nuo to, kokiu lygmeniu veiks profesinių pagrindu įsteigta profesinė sąjunga, t. y. darbdavio, šakos ar teritoriniu, todėl atskirai darbdavių atstovo profesiniu pagrindu nereikia apibrėžti.
Seimo kanceliarijos Teisės departamentas 2015-09-09	186	1	8	122. Darbo kodekso 186 straipsnio 1 dalies 8 punktą siūlytina patikslinti ir vietoj žodžių ,,darbo teisės“ įrašyti žodžius ,,darbo santykių“. Tokiu būdu ši nuostata būtų suderinta su Darbo kodekso 1 straipsnio 2 dalimi bei 186 straipsnio 1 dalies 9 punktu.	Pritarti
Seimo kanceliarijos Teisės departamentas 2015-09-09	187	2,3	123. Darbo kodekso 187 straipsnio 2 ir 3 dalyje siūlytina vartoti šio straipsnio 1 dalyje nurodytą pilną dvišalės ir trišalės darbo ir socialinių reikalų tarybos pavadinimą.	Pritarti
Seimo kanceliarijos Teisės departamentas 2015-09-09	193	124. Darbo kodekso 193 straipsnyje kolektyvinės sutarties samprata apibrėžta idem per idem. Siūlytina kolektyvinę sutartį apibrėžti kaip darbo teisės normas, šalių tarpusavio teises, pareigas ir atsakomybę nustatantį rašytinį susitarimą.	Pritarti
Seimo kanceliarijos Teisės departamentas 2015-09-09	141	125. Atsižvelgiant į Darbo kodekso 141 straipsnio nuostatas, kurios reglamentuoja darbo normas, siūlytina patikslinti Darbo kodekso 196 straipsnio 4 dalies 1 punktą, t.y. vietoj žodžių ,,išdirbio normų“ įrašyti žodžius ,,darbo normų“.	Pritarti
Seimo kanceliarijos Teisės departamentas 2015-09-09	197	1	126. Siekiant išvengti praktinio nuostatos taikymo sunkumų, siūlytina patikslinti Darbo kodekso 197 straipsnio 1 dalį ir vietoj žodžių ,,savivaldybės taryba“ įrašyti žodžius „savivaldybės institucijos“. Pritarus šiai pastabai, atitinkamai tikslintina ir Darbo kodekso 252 straipsnio 2 dalis.	Pritarti
Seimo kanceliarijos Teisės departamentas 2015-09-09	197	2	127. Siekiant teisinio reguliavimo apibrėžtumo, siūlytina Darbo kodekso 197 straipsnio 2 dalyje vietoj žodžių ,,bet paprastai tam įgalioja“ įrašyti žodžius ,,ar įgalioti“.	Pritarti
Seimo kanceliarijos Teisės departamentas 2015-09-09	197	4	128. Darbo kodekso 197 straipsnio 4 dalis brauktina kaip perteklinė, kadangi kolektyvinių sutarčių galiojimas numatytas atskirame Darbo kodekso 199 straipsnyje.	Pritarti
Seimo kanceliarijos Teisės departamentas 2015-09-09	198	6	129. Darbo kodekso 198 straipsnio 6 dalis brauktina kaip perteklinė, kadangi Darbo kodekso 202 straipsnis atskirai reglamentuoja kolektyvinių sutarčių pakeitimo ir papildymo tvarką.	Pritarti
Seimo kanceliarijos Teisės departamentas 2015-09-09	203	130. Darbo kodekso 203 straipsnyje vietoj žodžio ,,perspėti“ įrašytinas žodis ,,įspėti“.	Pritarti
Seimo kanceliarijos Teisės departamentas 2015-09-09	209	1	4	131. Svarstytina, ar nereikėtų patikslinti Darbo kodekso 209 straipsnio 1 dalies 4 punktą, kadangi pagal Darbo kodekso 26 straipsnio 3 dalį, darbovietėje turėtų būti patvirtinta informacinių ir komunikacinių technologijų naudojimo bei darbuotojų stebėsenos ir kontrolės darbo vietoje tvarka.	Pritarti
Seimo kanceliarijos Teisės departamentas 2015-09-09	209	1	6	132. Darbo kodekso 209 straipsnio 1 dalies 6 punkto nuostatos formuluotė derintina su Darbo kodekso 26 straipsnio 8 dalimi, kurioje nustatyta pareiga darbdaviui priimti darbuotojų asmens duomenų saugojimo politiką ir jos įgyvendinimo priemones.	Pritarti
Seimo kanceliarijos Teisės departamentas 2015-09-09	209	1	7	133. Darbo kodekso 209 straipsnio 1 dalies 7 punkto nuostatos formuluotė derintina su Darbo kodekso 25 straipsnio 6 dalimi, kurioje nustatyta pareiga darbdaviui priimti ir paskelbti lyčių lygybės ir nediskriminavimo kitais pagrindais principų įgyvendinimo priemones.	Pritarti
Seimo kanceliarijos Teisės departamentas 2015-09-09	209	1	8	134. Darbo kodekso 29 straipsnio 2 dalyje numatyta, kad darbdavys turi imtis visų būtinų priemonių psichologinio smurto darbo aplinkoje prevencijai užtikrinti ir pagalbai asmenims, patyrusiems psichologinį smurtą darbo aplinkoje, suteikti. Atsižvelgiant į tai, svarstytina, ar neturėtų būti atitinkamai tikslinamas Darbo kodekso 209 straipsnio 1 dalies 8 punktas.	Pritarti
Seimo kanceliarijos Teisės departamentas 2015-09-09	211	4	135. Darbo kodekso 211 straipsnio 4 dalyje prieš žodį „verslo“ kaip perteklinis brauktinas žodis „ar“.	Pritarti
Seimo kanceliarijos Teisės departamentas 2015-09-09	221	2	136. Darbo kodekso 221 straipsnio 2 dalyje siūlytina atsisakyti žodžio „teismo“, nes darbo ginčus nagrinėja ir kiti subjektai, kurių sprendimai vykdytini kaip ir teismo sprendimai.	Pritarti
Seimo kanceliarijos Teisės departamentas 2015-09-09	221	137. Darbo kodekso 221 straipsnyje, kaip speciali išmoka yra numatyta kompensacija, o Darbo kodekso 226 ir 245 straipsniuose – atlygis. Darbo kodekse ar atitinkamus teisinius santykius reguliuojančiuose įstatymuose reikėtų apibrėžti čia nurodytų išmokų teisinį statusą ir iš to kylančias valstybės mokesčių ar socialinio draudimo įmokų mokėjimo taisykles.	Nepritarti	Šios išmokos yra skirtingos pagal prigimtį.
Seimo kanceliarijos Teisės departamentas 2015-09-09	223	1	138. Darbo kodekso 223 straipsnio 1 dalyje numatytą išimtį ir Darbo kodekso 224 straipsnio 3 dalies normą siūlytina dėstyti vienoje dalyje ar straipsnyje.	Pritarti
Teisės ir teisėtvarkos komiteto biuro patarėja L.Zdanavičienė	223 228 230 235	Projekto 223 str. 6 d., 228 str. 2 d. 2 p. po žodžių „darbo ginčą“ , „darbo ginčo“ įrašytini žodžiai „dėl teisės“. Tas pats pasakytina ir dėl eilės kitų straipsnių (230, 235 str. ir kt.), kurių tiek pavadinimuose, tiek straipsnių dalyse minėtas terminas vartojamas skirtingai.	Pritarti
Seimo kanceliarijos Teisės departamentas 2015-09-09	224	2	139. Darbo kodekso 224 straipsnio 2 dalies paskutinį sakinį reikėtų papildyti ir nurodyti, dėl ko per vieną mėnesį nuo komisijos sprendimo galima kreiptis į teismą pareiškiant ieškinį – dėl praleisto prašymo pateikimo termino atnaujinimo ar dėl darbo ginčo dėl teisės išnagrinėjimo (žiūr.: Darbo kodekso 235 straipsnio 1 dalį). Jeigu Darbo kodekso 224 straipsnio 2 dalyje būtų nustatyta, kad galima kreiptis į teismą dėl praleisto prašymo pateikimo termino atnaujinimo, Darbo kodekso 228 straipsnio 1 dalies 5 punkte po žodžių „darbo ginčų komisija“ reikėtų įrašyti žodį „teismas“.	Pritarti iš dalies	Patikslinti: 224 223 straipsnis. Darbo ginčo dėl teisės nagrinėjimas darbo ginčų komisijoje ir teisme 2. Praleistas prašymo pateikimo terminas gali būti atnaujintas darbo ginčų komisijos sprendimu. Tokiu atveju teikiamame prašyme turi būti nurodytos termino praleidimo priežastys. Praleistą prašymo pateikimo terminą darbo ginčų komisija atnaujina šias priežastis pripažinusi svarbiomis. Jei darbo ginčų komisija savo sprendimu termino neatnaujina, per vieną mėnesį nuo komisijos sprendimo galima kreiptis į teismą pareiškiant ieškinį dėl praleisto prašymo pateikimo termino atnaujinimo. Teismas atnaujina terminą, jei praleidimo priežastis laiko svarbiomis. 228 227 straipsnis. Atsisakymas nagrinėti prašymą ir ginčo nagrinėjimo nutraukimas 1. Darbo ginčų komisija priima sprendimą atsisakyti nagrinėti prašymą išnagrinėti darbo ginčą dėl teisės, jeigu: 5) 4) prašymas buvo pateiktas praleidus šio Kodekso 224 223 straipsnio 1 dalyje nustatytą terminą ir darbo ginčų komisija arba teismas jo neatnaujino.
Seimo kanceliarijos Teisės departamentas 2015-09-09	226	3	140. Darbo kodekso 226 straipsnio 3 dalies nuostatas siūlytina patikslinti, kadangi pagal Darbo kodekso 224 straipsnio 1 dalies nuostatas visus darbo ginčus dėl teisės (pagal Darbo kodekso 216 straipsnio 2 dalies 1 punktą į šiuos ginčus patenka ne tik individualūs darbo ginčai dėl teisės, bet ir kolektyviniai darbo ginčai dėl teisės) nagrinėja darbo ginčų komisija. Pritarus šiai pastabai, atitinkamai tikslintina ir Darbo kodekso 230 straipsnio 9 dalis, 235 straipsnio 5 dalis.	Pritarti
Seimo kanceliarijos Teisės departamentas 2015-09-09	236	141. Siekiant teisinio reguliavimo glaustumo, svarstytina, ar tikslinga dar kartą atskirame Darbo kodekso 236 straipsnyje reglamentuoti skubų sprendimų vykdymą. Pažymėtina, kad Darbo kodekso 234 straipsnio 3 dalyje jau yra numatyta galimybė ginčų komisijai nurodyti skubiai vykdyti savo sprendimus Lietuvos Respublikos civilinio proceso kodekso nustatyta tvarka, o Civilinio proceso kodekso 282 straipsnio 2 dalyje numatyta, kad teismas gali nukreipti skubiai vykdyti sprendimą ar nutartį dėl darbo užmokesčio priteisimo, kuri neviršija vieno mėnesio vidutinio darbo užmokesčio.	Pritarti
Seimo kanceliarijos Teisės departamentas 2015-09-09	239	2,3	142. Darbo kodekso 239 straipsnio 2 ir 3 dalyje vietoj nuorodos į šio skirsnio normas turi būti nuoroda į šio skyriaus normas.	Pritarti
Seimo kanceliarijos Teisės departamentas 2015-09-09	143. Atsižvelgiant į Darbo kodekso III skyriaus pavadinimą, siūlytina nuosekliai ir vienodai šiame skyriuje vartoti sąvoką ,,kolektyvinis darbo ginčas dėl interesų“ (pvz., vienur rašoma ,,kolektyvinis ginčas dėl interesų“, kitur –,,darbo ginčas“, ,,kolektyvinis darbo ginčas, ,,ginčas“) .	Pritarti
Seimo kanceliarijos Teisės departamentas 2015-09-09	241	2	144. Atsižvelgiant į tai, kad Darbo kodekso 241 straipsnio 2 dalyje nebuvo įvestas Ginčų komisijos trumpinys, siūlytina šiame straipsnyje rašyti pilną jos pavadinimą.	Pritarti
Seimo kanceliarijos Teisės departamentas 2015-09-09	216	145. Atsižvelgiant į tai, kad pagal Darbo kodekso 216 straipsnio 2 dalį gali būti kolektyviniai darbo ginčai dėl teisės ir kolektyviniai darbo ginčai dėl interesų, bei siekiant teisinio reguliavimo tikslumo, siūlytina Darbo kodekso 242 straipsnio 2 dalyje po žodžių ,,kolektyviniams darbo ginčams“ įrašyti žodžius ,,dėl interesų“. Pritarus šiai pastabai, atitinkamai tikslintina ir Darbo kodekso 245 straipsnio 4 dalis.	Pritarti
Seimo kanceliarijos Teisės departamentas 2015-09-09	220	2	146. Atsižvelgiant į tai, kad Darbo kodekso 220 straipsnio 2 dalyje numatytas maksimalus skiriamos baudos dydis kolektyviniuose darbo ginčuose dėl teisės darbo teisės normas pažeidusiai šaliai, svarstytina, ar nereikėtų analogiško dydžio ar kito maksimalaus dydžio numatyti Darbo kodekso 247 straipsnio 7 dalyje.	Nepritarti	Darbo ginčai dėl intereso apibrėžti 216 str. 5 d. ginčai kyla dėl tarpusavio teisių ir pareigų reglamentavimo ar darbo teisės normų nustatymo, t.y. įvairių tarpusavio susitarimų. Todėl netikslinga taikyti sankcijas šalims dėl ginčų dėl intereso.
Seimo kanceliarijos Teisės departamentas 2015-09-09	250	1	147. Darbo kodekso 250 straipsnio 1 dalyje numatyta, kad „priimti sprendimą skelbti streiką gali profesinė sąjunga ar profesinių sąjungų organizacija jų įstatuose (statute) nustatyta tvarka šio Kodekso 248 straipsnyje nustatytais atvejais. Streikui skelbti įstatuose (statute) nustatyta tvarka turi būti gautas ne mažiau kaip ketvirtadalio profesinės sąjungos narių sutikimas.“ Svarstytina, ar ši dalis neturėtų būti suderinta su Darbo kodekso 177, 178 ir kitais straipsniais, kur statutai nenurodyti.	Pritarti
Seimo kanceliarijos Teisės departamentas 2015-09-09	254	4	148. Atsižvelgiant į teisės technikos taisykles, Darbo kodekso 254 straipsnio 4 dalyje prieš nurodyto įstatymo pavadinimą įrašytini žodžiai ,,Lietuvos Respublikos“.	Pritarti
Seimo kanceliarijos Teisės departamentas 2015-09-09	255, 263	1, 3	149. Darbo kodekso 255 straipsnio 1 dalyje bei 263 straipsnio 3 dalyje tikslintina vartojama sąvoka ,,aprūpinimas pagal valstybinį socialinį draudimą“.	Pritarti
Seimo kanceliarijos Teisės departamentas 2015-09-09	255	2	150. Atsižvelgiant į Darbo kodekso 137 straipsnyje apibrėžtą darbo užmokesčio sąvoką, siūlytina patikslinti Darbo kodekso 255 straipsnio 2 dalį, t.y. vietoj žodžio ,,atlyginimas“ įrašyti žodžius ,,darbo užmokestis“.	Pritarti
Seimo kanceliarijos Teisės departamentas 2015-09-09	259	3	151. Tikslintina Darbo kodekso 259 straipsnio 3 dalis, kadangi neaišku, apie kokią darbuotojų atsakomybę kalbama. Pastebėtina, kad šiame Kodekse nebeliko nuostatų, reglamentuojančių drausminę atsakomybę.	Pritarti
Seimo kanceliarijos Teisės departamentas 2015-09-09	152. Siekiant teisinio reguliavimo sistemiškumo, kartu su šiuo įstatymo projektu turėtų būti teikiami: 1) įstatymų, kuriose teikiamos nuorodos į konkrečius Darbo kodekso straipsnius, pakeitimų projektai (pvz. Lietuvos Respublikos valstybės įmonės Ignalinos atominės elektrinės darbuotojų papildomų užimtumo ir socialinių garantijų įstatymo pakeitimo įstatymo projektas ir kt.); 2) įstatymų, kuriuose numatytas kasmetinių atostogų skaičiavimas kalendorinėmis dienomis bei atostogų rūšys, pakeitimų projektai (pvz. Lietuvos Respublikos Konstitucinio Teismo įstatymo 16-1 įstatymo pakeitimo įstatymo projektas, Lietuvos Respublikos teismų įstatymo 98 straipsnio pakeitimo įstatymo projektas, Lietuvos Respublikos valstybės tarnybos įstatymo 35 straipsnio 2 dalies pakeitimo įstatymo projektas ir kt.); 3) įstatymų, kuriuose numatytas asmenų traukimas drausminėn atsakomybėn ir drausminių nuobaudų jiems skyrimas, pakeitimų projektai (pvz. Lietuvos Respublikos vadovybės apsaugos įstatymo 17, 21 straipsnių pakeitimo įstatymo projektas, Lietuvos Respublikos valstybės kontrolės įstatymo 18 straipsnio pakeitimo įstatymo projektas ir kt.). 4) įstatymų, kuriuose numatytas asmenų traukimas materialinėn atsakomybėn, projektai (Pvz., Lietuvos Respublikos vidaus tarnybos statuto 32 straipsnio pakeitimo įstatymo projektą, Lietuvos Respublikos valstybės tarnybos įstatymo 28 straipsnio pakeitimo įstatymo projektą ir kt.).	Nepritarti	Priėmus Projektą, Vyriausybė įgalios atitinkamas institucijas peržiūrėti jų reguliavimo srities teisės aktus ir padaryti pakeitimus iki Darbo kodekso įsigaliojimo, analogiškai kaip Administracinių nusižengimų kodekso atveju. Būtų tikslinga atsakingoms institucijoms peržiūrėti nuostatas, ypač susijusias su drausmine atsakomybe.

3-4. Piliečių, asociacijų, politinių partijų ir kitų suinteresuotų asmenų, valstybės ir savivaldybių institucijų ir įstaigų pasiūlymai:

Eil. Nr.	Pasiūlymo teikėjas, data	Siūloma keisti	Pasiūlymo turinys	Komiteto nuomonė	Argumentai, pagrindžiantys nuomonę

Str.	Str. d.	P.

Lietuvos Respublikos Trišalė taryba/ (Socialinės apsaugos ir darbo ministerijos raštas Nr.G-2015-9436)	Atsakydami į Jūsų 2015 m. spalio 22 d. raštą Nr. S-2015-6349 „Dėl išvadų pateikimo įstatymo projektui Nr. XIIP-3234 informuojame, kad laikotarpiu nuo 2015 m. kovo 24 d. iki 2015 m. rugsėjo 28 d. Įvyko 14 Lietuvos Respublikos trišalės tarybos posėdžių, kuriuose buvo svarstomas minėtas įstatymo projektas. Trišalės tarybos išvados dėl įstatymo projekto yra užfiksuotos protokoluose, kuriuos galima rasti adresu: http://www.socmin.lt/lt/veikla/trisale-taryba.	Atsižvelgti	Pagrindiniai Trišalės tarybos veiklos principai: šalių lygiateisiškumas, veiklos reguliarumas, bendras sutarimas priimant sprendimus, sprendimų rekomendacinis pobūdis šalims. Trišalė taryba teikia išvadas ir rekomendacijas Lietuvos Respublikos Seimui. Trišalės tarybos nuomonė dėl Darbo kodekso projekto yra užfiksuota 14 Trišalės tarybos posėdžių protokoluose.
Gintautas Tamošaitis 2015-09-11 (G-2015-7691)	3 6	Šį kreipimąsi teikiu atsižvelgdamas į tai, jog 2015 m. birželio 12 d. Lietuvos Respublikos Vyriausybė yra pateikusi Lietuvos Respublikos Seimui Darbo kodekso patvirtinimo, įsigaliojimo ir įgyvendinimo įstatymo projektą Nr. XIIP – 3234, kuriuo iš esmės bus pakeisti darbo santykiai, darbuotojų ir darbdavių teisės ir pareigos vienas kitų atžvilgiu, o tokie teisės aktų pakeitimai neabejotinai turi didelę įtaką visuomenei bei valstybės funkcionavimui. Atsižvelgiant į tai, kad naujojo Darbo kodekso projekte numatyta apriboti tam tikras darbuotojų garantijas, siekiant lankstesnių darbo teisinių santykių, yra tikslinga atkreipti dėmesį į labiausiai pažeidžiamos darbuotojų grupės – nekvalifikuotų darbuotojų teises. Projekte yra supaprastintas darbuotojų atleidimas iš darbo, sumažinto išeitinės kompensacijos. Atkreiptinas dėmesys, jog nekvalifikuotų darbuotojų atleidimas iš darbo galimai sukurs jiems papildomas socialines problemas, ypač tiems darbuotojams, kurie vienoje darbovietėje yra išdirbę ne vienerius metus, kadangi tokie darbuotoja paprastai yra vyresnio amžiaus, gali turėti ir profesinių ligų, nekvalifikuoti, sunkiai sugebantys įgyti kitą kvalifikaciją, todėl darbo rinkoje nekonkurencingi ir turi mažas galimybes vėl įsidarbinti. Toks scenarijus akivaizdžiai nenaudingas visuomenei ir valstybei, nes tokius asmenis tektų išlaikyti per valstybės biudžeto finansuojamą socialinę paramą/pagalbą. Taigi siekiant išvengti aukščiau paminėto scenarijaus ir apsaugoti labiausiai pažeidžiamą darbuotojų grupę, šiuo savo kreipimusi siūlau Darbo kodekso patvirtinimo, įsigaliojimo ir įgyvendinimo įstatymo projekto (toliau – projektas) atitinkamus pakeitimus. Šiuo konkrečiu atveju siūlau pakeisti projekto 3 ir 6 straipsnius, nustatant, jog jei nekvalifikuotą darbą dirbantis darbuotojas sudarė darbo sutartį iki 2015 m. gruodžio 31 d., jo darbo sutarties nutraukimo atveju taikomos išeitinių išmokų dydžius reglamentuojančios nuostatos galiojusios iki 2015 m. gruodžio 31 d. Toks reglamentavimas užtikrintų ilgai vienoje įmonėje dirbančių nekvalifikuotą darbą dirbančių darbuotojų socialinę apsaugą ilgesniam laikotarpiui po jų atleidimo iš darbo, nesukeltų streso ir spaudimo iškart ieškoti bet kokio darbo, atsisakyti kvalifikacijos įgijimo galimybių. Atsižvelgiant į nurodytas aplinkybes ir vadovaujantis Lietuvos Respublikos peticijų įstatymo 3 ir 4 straipsniais, teikiu šį savo kreipimąsi ir kartu prašau Lietuvos Respublikos Seimo Peticijų komisijos pripažinti mano kreipimąsi peticija.	Nepritarti	Projekto 56 straipsnio 6 dalyje įtvirtinama, kad darbo sutartis nutraukiama įspėjus darbuotoją prieš vieną mėnesį, o jei darbo santykiai tęsiasi trumpiau negu vieneri metai – prieš dvi savaites. Šie įspėjimo terminai dvigubinami darbuotojams, kurie augina vaiką iki šešerių metų amžiaus ar vieni augina vaiką iki 12 metų amžiaus bei darbuotojams, kuriems iki valstybės socialinio draudimo senatvės pensinio amžiaus likę mažiau kaip penkeri metai, ir trigubinami neįgaliems darbuotojams ir darbuotojams, kuriems iki senatvės pensinio amžiaus liko mažiau kaip dveji metai. Trišalėje taryboje taip pat sutarta dėl Išmokų fondo (toliau – Fondas) steigimo, iš kurio išeitinės išmokos darbuotojams bus mokamos pagal stažą. Atleidžiamam darbuotojui darbdavys turės sumokėti vieno jo vidutinio darbo užmokesčio dydžio išeitinę išmoką, o jei darbo santykiai tęsiasi trumpiau negu vienerius metus – pusės jo vidutinio darbo užmokesčio dydžio išeitinę išmoką. Papildomos išeitinės išmokos bus mokamos iš Fondo darbuotojams, dirbantiems ilgiau nei 5 metus, numatant papildomas 1, 2 ir 3 mėn. išmokas už atitinkamai 5, 10 ir 20 metų darbo stažą.
Asociacija „INFOBALT“ 2015-10-27 Lietuvos verslo konfederacija 2015-10-29 (G-2015-9531)	22	Progresą stabdanti ir konkuravimą sunkinanti nuostata. Darbo užmokestis – darbuotojo ir darbdavio individualaus susitarimo išraiška. DU priklauso nuo konkrečios darbuotojo kompetencijos ir pridėtinės vertės sukūrimo darbdaviui. Tos pačios pozicijos specialistų gebėjimai ir generuojamas rezultatas skiriasi. Apibendrintos informacijos apie VDU atskleidimas sudarys prielaidas darbuotojui siekti naudos ne pagal individualius jo pasiekimus. Tai būtų daroma pajėgesnių darbuotojų sąskaita, (referuojant į vidutinį atlyginimą, išaugusį dėl pažangių darbuotojų indėlio). Tam tikros verslo sritys, pavyzdžiui, IT, yra pagrįstos darbuotojų kompetencija. Apibendrintos informacijos turėjimas apie vidutinį darbo užmokestį gali sudaryti sąlygas konkuruojantiems ūkio subjektams lengviau pervilioti kitos įmonės specialistus. Šiuo metu rizikos minimizavimas yra iš esmės grindžiamas darbdavio ir darbuotojo konfidencialumo įsipareigojimu, apimančiu ir DU dydžio neviešinimą. Siūloma pataisa sudarys palankesnes sąlygas darbuotojų perviliojimui. Reikalavimas atskleisti darbuotojų gaunamą darbo užmokestį yra darbo santykių lankstumą stabdanti ir konkuravimą sunkinanti nuostata, nes darbuotojas yra darbuotojui nelygus, todėl net ir tos pačios grupės darbuotojai, atsižvelgiant tiek į jų asmenines, tiek profesines savybes, patirtį, pridėtinės vertės sukūrimą darbdaviui, gali būti labai skirtingi. Tokių duomenų skelbimas gali demotyvuoti mažiau uždirbančius darbuotojus, arba verčia darbdavį neskatinti geresnio darbuotojo. Taip pat tai gali reikši darbuotojo teisių pažeidimą, kuomet bazinis atlyginimas būtų nustatomas nedidelis ir visiems vienodas, o skirtumas mokamas priedų ir premijų pagalba, vietoj to, kad nustatyti iš karto darbuotojo savybių visumą atitinkantį atlyginimą Įpareigojimo nediskriminuoti lyties pagrindu dėl mokamo atlyginimo laikymąsi gali nustatyti VDI, atlikusi individualų darbdavio patikrinimą. Papildomai pažymėtina, kad įpareigojimas grupuoti informaciją pagal lytį gali sudaryti prielaidas pažeisti asmenų teises, kurie vienai konkrečiai lyčiai nėra priskiriami. Pasiūlymas - atsisakyti įpareigojimo teikti informaciją apie VDU pagal profesijų grupes ir lytį. Dėl lygių galimybių įgyvendinimo politikos ir priemonių, darbuotojų asmens duomenų saugojimo politikos, kitos informacijos viešinimo Asmens duomenų saugojimo pareiga ir tvarka nustatyta atskiru reglamentavimu (Lietuvos Respublikos asmens duomenų teisinės apsaugos įstatymas). Kita informacija (darbdavio ir darbo tarybos susitarimai), lygių galimybių politika ir jos priemonės darbuotojams yra atskleidžiama individualia tvarka. Pareiga viešinti šią informaciją internetiniame tinklalapyje būtų papildoma administracinė našta. Kyla klausimas kaip projekto 22 str. 2 p. dera su CK nuostatomis, reglamentuojančiomis komercinę paslaptį. CK 1.116 str. 1 d. numatyta, kad informacija laikoma komercine (gamybine) paslaptimi, jeigu turi tikrą ar potencialią komercinę (gamybinę) vertę dėl to, kad jos nežino tretieji asmenys ir ji negali būti laisvai prieinama dėl šios informacijos savininko ar kito asmens, kuriam savininkas ją yra patikėjęs, protingų pastangų išsaugoti jos slaptumą. Taigi, kaip matyti, CK 1.116 str. 1 d. įtvirtina labai plačią komercinės paslapties sąvoką, į kurią patenka platus spektras įmonės informacijos, kuri laikytina komercine paslaptimi. Paprastai praktikoje daugelis privačiame sektoriuje veikiančių įmonių informaciją apie įmonių darbuotojų užmokestį laiko komercine paslaptimi.	Nepritarti	Darbo kodekso projekte nėra pareigos viešinti informaciją internetiniame tinklalapyje, tik kartą per metus pateikti ją darbo tarybai ir profesinei sąjungai.
Asociacija „Investors' Forum“ 2015-10-28 (G-2015-9466)	22	2	1	Siūlomas reguliavimas, pagal kurį visos įmonės su daugiau nei 50 darbuotojų turės paviešinti nuasmenintus darbo užmokesčius pagal lytį ir profesijų grupes, yra perteklinis. Jo tikslas – spręsti skirtingų lyčių pajamų nelygybės problemą Lietuvos įmonėse, tačiau tai nėra pakankamai aktuali problema Lietuvoje, kad vertėtų imtis tokių kontraversiškų ir radikalių priemonių: Lietuvoje 2007-2013 m. lyčių pajamų nelygybė mažėjo labiausiai Europoje (9,3 proc. p.), ir nelygybės lygis yra žemesnis nei ES vidurkis (13,3 proc. Lietuvoje, 16,4 proc. ES). Todėl siūloma atsisakyti prievolės įmonėms viešinti darbuotojų atlyginimų vidurkius: Išbraukti 22 str. 2 d. 1 p., o 2 p. prijungti prie 2 d. ir išdėstyti taip: 2. Darbdavys, kurio vidutinis darbuotojų skaičius yra daugiau kaip penkiasdešimt, darbo tarybai privalo teikti bent kartą per metus atnaujinamą informaciją, kurią skelbti įpareigoja įstatymai, kolektyvinės sutartys, darbdavio ir darbo tarybos susitarimai.	Nepritarti	Pabrėžtina, kad tokia informacija apimtų tik nuasmenintus duomenis apie darbo užmokestį pagal lytį ir profesijų grupes. Atsižvelgiant į tai, kad diskriminacija darbo užmokesčio srityje dėl lyties yra draudžiama tokių duomenų paviešinimas neturėtų kelti sunkumų darbdaviui. Pagrindinis šios nuostatos siekis suteikti daugiau skaidrumo darbo užmokesčio srityje.
VŠĮ „Investuok Lietuvoje“ 2015-10-27 (g-2015-9363)	22	VŠĮ „Investuok Lietuvoje", siekdama skatinti Lietuvos ekonomikos konkurencingumą bei investicinį patrauklumą, nagrinėja investuotojų prašymus ir siekia išspręsti sistemines investuotojams kylančias problemas, įgyvendindami VŠĮ „Investuok Lietuvoje" pagrindinius veiklos tikslus, esame aktyviai įsitraukę į investicinei aplinkai svarbių klausimų svarstymą. Siekiant efektyviau įsilieti į pasaulines rinkas ir pritraukti tiesiogines užsienio investicijas, Lietuva turi užtikrinti, kad mūsų investicinė aplinka, apimanti ir darbo santykių reglamentavimą, yra konkurencinga kaimyninių šalių atžvilgiu. Nors Lietuva yra išskirtinai konkurencinga savo išsilavinusiais ir talentingais darbuotojais, darbo santykių reguliavimo srityje Centrinės ir Rytų Europos regione atsilieka. Remiantis Pasaulinio konkurencingumo ataskaita 2015/16, Lietuva pagal darbo rinkos reguliavimo lankstumą užima tik 102 vietą, o pagal darbuotojų samdymo ir atleidimo kriterijų - 120 vietą iš 140. Latvija pagal darbo rinkos lankstumą yra 32, Estija -1 3 vietoje. Prasti Lietuvos įvertinimai ir stiprus atotrūkis tarp darbo teisės nuostatų bei situacijos realioje darbo rinkoje aiškiai rodo, kad būtina tobulinti šią sritį, nes nelankstus darbo santykių reguliavimas investuotojui sukuria papildomus kaštus, galinčius nulemti sprendimą vykdyti investicinį projektą kitoje valstybėje. Poreikį modernizuoti darbo santykių reguliavimą 2013 m. nurodė ir Lietuvos investuotojų patarėjų taryba, sudaryta iš pasaulyje žinomų įmonių atstovų ir kasmet Lietuvos Respublikos Vyriausybei teikianti rekomendacijas dėl investicinės aplinkos gerinimo. Darbo santykius Lietuvoje reglamentuojantis pagrindinis teisės aktas - Darbo kodeksas - iš esmės nesikeitė jau daugiau nei dešimtmetį. Šiuo tikslu 2015 m. pavasarį Vyriausybei buvo pateiktas „socialinis modelis" - teisės aktų paketas, numatantis esminius pokyčius darbo santykių reglamentavime bei socialinio draudimo ir užimtumo politikoje. Šiuo paketu Lietuvoje siekiama plačiu mastu įgyvendinti „lankstisaugos" (angį. flexicurity) modelį, kurio esmė - lankstūs darbo santykiai, santykinai dosni nedarbo draudimo sistema bei efektyvus aktyvių darbo rinkos priemonių įgyvendinimas, sinergiškai kuriantys ekonomikos augimui palankią aplinką, bet tuo pačiu užtikrinantys darbuotojų gerovę. Teisės aktus rengė mokslininkų grupė Socialinės apsaugos ir darbo ministerijos užsakymu, o 2015 m. birželio mėnesį jie buvo pateikti Seimui svarstyti. Atsižvelgdami į Tarptautinės ekonominio bendradarbiavimo ir plėtros organizacijos vertinimą, kad darbo santykių lankstumas ir darbo apmokestinimas yra antras svarbiausias investicinio srauto dydį lemiantis veiksnys, po netarifinių barjerų, ir į didžiausių Lietuvos darbdavių organizacijų – Asociacija Investuotojų forumas, Lietuvos pramoninkų konfederacija, Lietuvos pramonės, prekybos ir amatų rūmų asociacija, Lietuvos verslo darbdavių konfederacija ir Lietuvos verslo konfederacija - 2014 m. kovo 24 d. kreipimąsi į LR Seimą, kuriame išreikštas palaikymas Vyriausybės užsibrėžtiems planams „įgyvendinti esmines darbo santykių reglamentavimo reformas ir modernizuoti darbo santykių reglamentavimą" (LR Žemės ūkio rūmai atitinkamą poziciją pateikė atskiru raštu 2014 m. balandžio 4 d.), iš esmės palankiai vertiname „Socmodelio" darbo kodekso projekto tikslus numatyti lankstesnį darbo santykių reglamentavimą. Remiantis tarptautinių organizacijų rekomendacijomis bei konsultacijomis su užsienio investuotojais identifikavome investuotojams ir darbdaviams aktualiausias naujojo socmodelio dalis. VŠĮ „Investuok Lietuvoje" vertinimu, šios socmodelio nuostatos iš esmės numato investicinei aplinkai palankesnį reglamentavimą: Terminuotų darbo sutarčių taikymo išplėtimas nuolatinio pobūdžio darbams - terminuotos sutartys leidžia jauniems asmenims lengviau pereiti iš švietimo sistemos į darbo rinką, atitinka modernios darbo rinkos poreikius ir padidina ekonomikos atsparumą sunkmečiams. Lietuva turi mažiausiai terminuotų sutarčių Europoje (2,7 proc.). Drastiško šių sutarčių daugėjimo išplėtus jų taikymą nebus, nes Lietuvoje vykdoma „visapusiška" darbo santykių reforma (atpalaiduojamos visų tipų sutartys). Nenustatytos apimties darbo sutartis įvedimas - Lietuva turi vienus žemiausių ne visą darbo laiką dirbančiųjų rodiklius Europoje. Lankstesnės darbo formos didina ekonomikos atsparumą nuosmukių metu, geriau tenkina individualius darbuotojų poreikius. Jungtinėje Karalystėje ši darbo sutarties forma yra itin sėkminga: darbuotojai tuo patenkinti, darbdaviams tai suteikia reikiamo lankstumo. Darbo sutarties nutraukimo darbdavio valia įvedimas - šiuo metu darbuotojai daugiausia atleidžiami šalių sutarimu arba (tariamai) darbuotojo iniciatyva ir dalis jų praranda išeitines išmokas ir kitas garantijas. Darbo sutarties nutraukimas darbdavio valia sustiprins darbuotojų derybines pozicijas, sustiprins darbdavių lygiateisiškumą atleidžiant darbuotojus. Tikėtina, kad išeitinės išmokos dydis tenkins abi šalis, bus išvengta teisinės rizikos dėl neteisėto atleidimo. Darbo sutarties nutraukimo darbdavio iniciatyva be darbuotojo kaltės išmokų ir įspėjimo terminų peržiūra - šis darbo sutarčių nutraukimo būdas geriausiai apsaugo tiek darbuotojo, tiek darbdavio interesus, ir yra skatintinas. Šiuo metu tokiu būdu yra atleidžiama tik apie 0,7 proc. darbuotojų. Išeitinių išmokų ir įspėjimo terminų mažinimas padės išplėsti šio atleidimo būdo naudojimą. Suminės darbo laiko apskaitos atpalaidavimas - suminė darbo laiko apskaita naujajame DK - viena iš darbo laiko režimų rūšių, ji nebereikalauja atsiklausti darbo tarybos. Tai skatins lankstesnius darbo santykius ir bus naudinga verslo plėtrai. Viršvalandinio darbo reguliavimo peržiūra - griežtas ir CRE regiono praktikos visiškai neatitinkantis viršvalandžių reglamentavimas naujajame DK pritaikytas prie ES direktyvų reikalavimų ir europinių standartų. „Sodros" įmokų lubos įvedimas - Dabartinė tvarka, kai socialinio draudimo įmokos nėra ribojamos bei nėra siejamos su išmokomis, yra išskirtinė CRE regione. Tai socialiai neteisinga sistema, todėl naujajame DK numatomas „Sodros" įmokų ribų iki 5 VDU įvedimas, kuris susijęs įmokas ir išmokas, yra sveikintinas. Atsižvelgiant j investuotojų identifikuotas problemines sritis bei Centrinės ir Rytų Europos regiono praktiką, teikiame pastabas dėl dalies siūlomų socmodelio projekto nuostatų kurios galimai neigiamai paveiktų Lietuvos investicinės aplinkos konkurencingumą bei apribotų rengėjų deklaruojamą tikslą skatinti naujų darbo vietų kūrimą. Įgyvendinus pateiktus pasiūlymus ir rekomendacijas, būtų ne tik pagerinta investicinė aplinka ir sudarytos sąlygos pritraukti daugiau investuotojų, bet ir padidėtų užimtumas, sustiprėtų ekonomikos atsparumas ekonominėms krizėms, sumažėtų šešėlinės ekonomikos apimtys, būtų skatinamas konstruktyvus socialinis dialogas tarp darbuotojų ir darbdavių, ir būtų geriau atspindėti darbdavių ir darbuotojų poreikiai. Pasiūlymas Siūlomas reguliavimas, pagal kurį visos įmonės su daugiau nei 50 darbuotojų turės paviešinti nuasmenintus darbo užmokesčius pagal lyti ir profesijų grupes, yra perteklinis. Jo tikslas - spręsti skirtingų lyčių pajamų nelygybės problemą Lietuvos įmonėse, tačiau tai nėra pakankamai aktuali problema Lietuvoje, kad vertėtų imtis tokių kontraversiškų ir radikalių priemonių: Lietuvoje 2007-2013 m. lyčių pajamų nelygybė mažėjo labiausiai Europoje (9,3 proc. p.), ir nelygybės lygis yra žemesnis nei ES vidurkis (13,3 proc. Lietuvoje, 16,4 proc. ES). Todėl siūloma atsisakyti prievolės įmonėms viešinti darbuotojų atlyginimų vidurkius: Išbraukti 22 str. 2 d. 1 p., o 2 p. prijungti prie 2 d. ir išdėstyti taip: 2. Darbdavys, kurio vidutinis darbuotojų skaičius yra daugiau kaip penkiasdešimt, darbo tarybai privalo teikti bent kartą per metus atnaujinamą informaciją, kurią skelbti įpareigoja įstatymai, kolektyvinės sutartys, darbdavio ir darbo tarybos susitarimai.	Nepritarti	Pabrėžtina, kad tokia informacija apimtų tik nuasmenintus duomenis apie darbo užmokestį pagal lytį ir profesijų grupes. Atsižvelgiant į tai, kad diskriminacija darbo užmokesčio srityje dėl lyties yra draudžiama tokių duomenų paviešinimas neturėtų kelti sunkumų darbdaviui. Pagrindinis šios nuostatos siekis suteikti daugiau skaidrumo darbo užmokesčio srityje. Darbo kodekso projekte nėra pareigos viešinti informaciją internetiniame tinklalapyje, tik kartą per metus pateikti ją darbo tarybai ir profesinei sąjungai. Atkreiptinas dėmesys, kad paskutiniais Statistikos departamento duomenimis vėl pradėjo didėti darbo užmokesčio tarp vyrų ir moterų skirtumas. Finansų sektoriuje šis skirtumas siekia net 39 proc. Šia priemone siekiama užtikrinti teisingą apmokėjimą už darbą.
Laisvosios rinkos institutas	24	1	Ši nuostata reikalauja pranešti apie visas („bet kokias“) vidines ir išorines (pvz., bendros ekonominės padėties) aplinkybes kiekvieną kartą,kai tokios aplinkybės atsiranda, jei yra nors menkiausia tikimybė („galinčias“), kad jos reikšmingai paveiks sutarties sudarymą, vykdymą ir nutraukimą. Tai būtų didžiulė administracinė našta tiek darbdaviui, tiek darbuotojui. Be to, ši nuostata iš esmės daro beprasmius Projekto 54 str. 1d., 56 str. 6 d. ir 58 str. 1d. numatytus įspėjimo terminus, nes apie nutraukimą galinčias nulemti aplinkybes reikalaujama pranešti „laiku“ - kai tik tos aplinkybės atsiranda, o ne kai šalis dėl jų priima sprendimą nutraukti sutartį. Siūlome šios nuostatos atsisakyti.	Nepritarti	Ši nuostata reikalauja informuoti apie aplinkybes, galinčias reikšmingai paveikti sutarties sudarymą, vykdymą ir nutraukimą, be to ši nuostata skirta abiems darbo sutarties šalims.
Lietuvos Vyskupų Konferencija 2015-10-22 (G-2015-9172)	25	1	Susipažinę su Darbo kodekso patvirtinimo, įsigaliojimo ir įgyvendinimo įstatymo projektu Nr.XIIP-3234 (nauja redakcija) (toliau - „Projektas“), teikiame šias pastabas. Vietoj Projekto 25 str. 1 d. ir 2 d. vartojamos sąvokos „išpažinta religija“ turėtų būti naudojama sąvoka „išpažįstama religija“. Atkreipiame Jūsų dėmesį, kad šiuo metu Projekte vartojama formuluotė „išpažinta religija“ žymi religiją arba religijas, kurias asmuo yra Išpažinęs praeityje ir kurios/kurių galimai nebeišpažįsta šios teisės taikymo metu. Asmuo savo gyvenimo metu gali ne kartą pakeisti savo religiją, tad kyla šie pagrįsti klausimai: kuriai iš praeityje asmens „išpažintų religijų“ ar kelioms iš jų (jei jų buvo daugiau nei viena) taikoma ši įstatymo nuostata? Vietoje Projekte vartojamos sąvokos „išpažinta religija“ siūlome vartoti sąvoką „išpažįstama religija“ ir dėl žemiau išdėstytų motyvų. Pirma, sąvoka „išpažinta religija“ nėra vartojama EB Tarybos direktyvos 2000/78/EB 2000 m. lapkričio 27 d., nustatančios vienodo požiūrio užimtumo ir profesinėje srityje bendruosius pagrindus. Šios Direktyvos 4 straipsnio „Profesiniai reikalavimai“ 2 dalyje sąvoka „person’s religion “ oficialiame vertime į lietuvių kalbą yra „išpažįstama religija“. Antra, tos pačios Direktyvos Preambulės 31 p. sąvoka „[...] adheres to a particular religion“ verčiama „išpažįsta tam tikrą religiją“. Trečia, Direktyvos 2 str. 2 d. b punkte vartojama sąvoka „having a particular religion“ verčiama į lietuvių kalbą ,, išpažįstamos religijos“. Ketvirta, sąvoka išpažinta religija reiškia tik praeityje įvykus) baigtą faktą. Tuo tarpu, iš pateiktų pavyzdžių yra akivaizdu, kad tiek ES teisė bendrai, tiek EB Tarybos direktyva 2000/78/EB siekia įtvirtinti teisinę apsaugą ne dėl išpažintos religijos, bet dėl išpažįstamos religijos. Atsižvelgdami į tai, kas išdėstyta, siūlome Projekto 25 str. 1 d. ir 2 d. dalyse naudojamą sąvoką „išpažinta religija“ pakeisti sąvoka „išpažįstama religija“.	Pritarti
Nacionalinė LGBT teisių organizacija 2015-0-02 (G-2015-7416)	25 58 74	1 2 1	2	Būdami suinteresuota nevyriausybine organizacija, atstovaujančia LGBT (lesbiečių, gėjų, biseksualių ir translyčių asmenys) bendruomenės interesams ir siekiančia efektyvaus žmogaus teisių užtikrinimo Lietuvos Respublikoje, norime atkreipti dėmesj į apsaugos nuo diskriminacijos lytinės tapatybės ir lyties raiškos pagrindais reglamentavimą Darbo kodekso projekte. Pagal Europos Sąjungos teisę, translyčių asmenų diskriminavimas yra laikomas viena iš diskriminacijos lyties pagrindu formų. Sis principas buvo įtvirtintas 1996 m. Europos Teisingumo Teismo (ETT) byloje P. prieš S. ir Kornvalio grafystės tarybą, kurioje nuspręsta, kad lytį keičiančio arba pakeitusio asmens atleidimas iš darbo yra neteisėtas diskriminavimas lyties pagrindu. Europos Parlamento ir Tarybos Direktyva 2006/54/EB dėl moterų ir vyrų lygių galimybių ir vienodo požiūrio į moteris ir vyrus užimtumo bei profesinės veiklos srityje, privaloma visoms Europos Sąjungos valstybėms narėms, taip pat draudžia ir translyčių asmenų diskriminaciją. Direktyvos preambulės (3) punkte nustatoma, kad „Teisingumo Teismas nusprendė, kad vienodo požiūrio į moteris ir vyrus principo taikymo sritis negali apsiriboti diskriminacijos dėl vienos ar kitos lyties draudimu. Atsižvelgiant j jo tikslą ir teisių, kurias jis gina, pobūdį, jis taip pat taikomas diskriminacijai dėl asmens lyties pakeitimo“. Europos Sąjungos teisės kontekste pastebime bendrą tendenciją numatyti lytinę tapatybę ir lyties raišką, kaip atskiras draudžiamos diskriminacijos formas. 2011 m. gruodžio 13 d. Europos Parlamento ir Tarybos direktyvoje 2011/95/ES ir 2013 m. birželio 26 d. direktyvoje 2013/32/ES be kitų diskriminavimo formų, minima ir „lytinė tapatybė“. Tuo tarpu 2012 m. spalio 25 d. direktyvoje 2012/29/ES randama ir „lyties raiškos“ kategorija. Lyginamoji analizė rodo, kad dalis Europos Sąjungos valstybių narių jau dabar draudžia diskriminaciją lytinės tapatybės pagrindu (t.y. Austrija, Belgija, Čekija, Didžioji Britanija, Estija, Graikija, Ispanija, Kroatija, Malta, Portugalija, Prancūzija, Slovakija, Švedija ir Vengrija) tiek konstituciniu, tiek ir ordinarinės teisės lygmeniu. Be to, kaip nurodo Europos teisės departamentas prie Lietuvos Respublikos teisingumo ministerijos savo išvadoje Nacionalinei LGBT teisių asociacijai LGL Nr. SD-1102, atsižvelgiant į visuomeninio gyvenimo raidą, visuomenės ir įvairių požiūrių kaitą, teisė aktai neturėtų būti aiškinami statiškai, tačiau turėtų būti interpretuojami pagal nūdienos sąlygas. Europos Sąjungos Teisingumo Teismas taip pat vadovaujasi tokiu požiūriu, pavyzdžiui, pripažindamas, kad vienodo požiūrio į moteris ir vyrus principo taikymo sritis negali apsiriboti diskriminacijos dėl vienos ar kitos lyties draudimu, bet turi būti taikoma ir diskriminacijai asmens lyties pakeitimo pagrindu. Europos Parlamentas yra priėmęs rezoliuciją, kuria griežtai smerkia bet kokią diskriminaciją dėl seksualinės orientacijos ir lytinės tapatybės, ir, be kita ko, ragina Komisiją užtikrinti, kad visuose būsimuose su lygybe susijusiuose teisės aktuose, įskaitant visas naujas redakcijas, lytinė tapatybė būtų priskirta prie uždraustų diskriminacijos pagrindų. Vis tik dabartiniu Darbo kodekso projektu siūlomas teisinis reguliavimas neapima diskriminacijos draudimo lytinės tapatybės ir lyties raiškos pagrindu. Kvestionuojame tokios spragos teisinėje sistemoje pagrįstumą ir jos atitikmenį Europos Sąjungos teisei. Dėl šios priežasties siūlome tarp Darbo kodekso uždraustų diskriminacinių pagrindų nustatyti ir lytinės tapatybės bei lyties raiškos pagrindus pakeičiant ir papildant 25 straipsnio 1 dalį, 58 straipsnio 2 dalį ir 74 straipsnio 1 dalies 2 punktą. Pažymėtina, jog Europos Sąjungos pagrindinių teisių agentūros (FRA) 2013 m. atlikto tyrimo duomenimis, translyčiai asmenys yra viena labiausiai pažeidžiamų asmenų grupių diskriminacijos ir neapykantos nusikaltimų prasme5. FRA 2012 m. atlikto lesbiečių, gėjų, biseksualių ir translyčių respondentų tyrimo duomenimis, 60% translyčių asmenų Lietuvoje per pastarųjų penkerių metų laikotarpį patyrė fizinį smurtą arba seksualinę prievartą, o 55% translyčių respondentų susidūrė su diskriminacija ar priekabiavimu dėl savo lytinės tapatybės per paskutinius 12 mėnesių. Darytina išvada, jog lytinės tapatybės ir lyties raiškos nediskriminavimo pagrindų įtraukimas į nacionalinę teisinę sistemą, šiuo atveju į Darbo kodekso projektu nustatytą teisinį reguliavimą, būtų reikšmingas translyčių asmenų teisių apsaugai ir tinkamam Europos Sąjungos nuostatų įgyvendinimui Lietuvoje. Manome, kad „lytinės tapatybės” ir „lyties raiškos“ teisinių kategorijų perkėlimas į nacionalinę teisinę sistemą įneštų daugiau aiškumo ir apibrėžtumo. Maloniai prašome apsvarstyti apsaugos nuo diskriminacijos lytinės tapatybės ir lyties raiškos pagrindais Darbo kodekso projekte nustatymą.	Nepritarti	Atkreipiame dėmesį, kad galiojantis Darbo kodeksas įgyvendina Europos Sąjungos direktyvų, nurodytų šio kodekso priede, nuostatas (tame tarpe ir 2006 m. liepos 5 d. Europos Parlamento ir Tarybos direktyva 2006/54/EB dėl moterų ir vyrų lygių galimybių ir vienodo požiūrio į moteris ir vyrus užimtumo bei profesinės veiklos srityje principo įgyvendinimo (toliau – Direktyva 2006/54/EB). Darbo kodekso nuostatos yra suderintos su šių direktyvų nuostatomis ir joms neprieštarauja. Analogiškai diskriminavimą dėl lyties uždraudžia ir kiti įstatymai (Lietuvos Respublikos moterų ir vyrų lygių galimybių įstatymas, Lietuvos Respublikos lygių galimybių įstatymas). Direktyvos 2006/54/EB 2 str. dėl sąvokų nustato, kad tiesioginė diskriminacija – kai dėl lyties vienam asmeniui sudaromos mažiau palankios sąlygos palyginti su sąlygomis, kurios panašioje situacijoje yra, buvo ar būtų sudarytos kitam asmeniui; netiesioginė diskriminacija – kai dėl akivaizdžiai neutralios nuostatos, kriterijaus ar praktikos vienos lyties asmenys gali atsidurti tam tikroje prastesnėje padėtyje nei kitos lyties asmenys, išskyrus atvejus, kai tą nuostatą, kriterijų ar praktiką objektyviai pateisina teisėtas tikslas, o šio tikslo siekiama tinkamomis ir būtinomis priemonėmis; priekabiavimas – kai nepageidaujamu elgesiu, susijusiu su asmens lytimi, siekiama pakenkti arba pakenkiama žmogaus orumui ir siekiama sukurti arba sukuriama bauginanti, priešiška, menkinanti, žeminanti ar užgauli aplinka. Direktyvos 2006/54/EB 4 str. nustatyta, kad ,,panaikinama bet kokia tiesioginė ir netiesioginė diskriminacija dėl lyties visų aspektų ir sąlygų atžvilgiu atlyginant už tą patį darbą arba už vienodos vertės darbą“. Atsižvelgiant į tai, nediskriminavimo principas dėl lyties reiškia visų formų dėl lyties diskriminavimo uždraudimą. Tuo tarpu 2012 m. spalio 25 d. Europos Parlamento ir Tarybos direktyva 2012/29/ES, kuria nustatomi būtiniausi nusikaltimų aukų teisių, paramos joms ir jų apsaugos standartai ir kuria pakeičiamas Tarybos pamatinis sprendimas 2001/220/TVR, nėra susijusi su Darbo kodekso nuostatomis. Šios direktyvos tikslas yra užtikrinti, kad nusikaltimų aukos gautų tinkamą informaciją, paramą ir apsaugą bei galėtų dalyvauti baudžiamajame procese (1 str. 1 d.). Tačiau ir šioje direktyvoje nurodyta, kad smurtas, kuris nukreiptas į asmenį dėl to asmens lyties, lytinės tapatybės ar lytinės raiškos arba nuo kurio neproporcingai dideliu mastu kenčia tam tikros lyties asmenys, suprantamas kaip smurtas dėl lyties (17p.). Tokiu būdu galiojančiame Darbo kodekse numatytas ir Projekte siūlomas reglamentavimas yra pakankamas uždraudžiant visų formų dėl lyties diskriminaciją ir papildomai išskirti tik vieną iš jos formų yra netikslinga.
Asociacija „INFOBALT“ 2015-10-27 Lietuvos verslo konfederacija 2015-10-29 (G-2015-9531)	39, 51	Galiojantis DK numato pakankamas garantijas darbuotojams (įskaitant, bet neapsiribojant, darbo sutarties nutraukimo sąlygos, atostogos, tėvadieniai, Rugsėjo 1 d.). Susitarimas dėl ne viso darbo laiko priklauso nuo darbuotojo valios: DS trunka ilgiau kaip 3 metus ir prašymas pateiktas prieš 30 dienų. Trukmė – iki 1 metų; Dėl sveikatos būklės, neįgalumo, poreikio slaugyti šeimos narį, nėščiajai, neseniai pagimdžiusiai pareikalavus, darbuotojui, auginančiam vaiką iki 3 metų, vienam auginančiam vaiką iki 14 metų ar neįgalų vaiką iki 18 metų. Ūkinės veiklos vykdymo rizika tenka darbdaviui (atliekant darbo funkciją kylanti komercinė, finansinė ar gamybinė grėsmė visais atvejais tenka darbdaviui (DK 31 str. 3 dalis). Prisiimdamas šią riziką, darbdavys turi diskreciją atitinkamai skirstyti darbo išteklius (atostogų suteikimo tvarka, darbuotojų skaičiaus didinimas ir panašiai). Projektu suteikiama iš esmės neribota teisė darbuotojams mažinti darbo laiką. Tai ženkliai padidina darbdavio netinkamos veiklos vykdymo riziką (nepakankami resursai įvykdyti sutartinius įsipareigojimus kontrahentams). Darbo jėgos praradimas dažnai sunkiai kompensuojamas – reikėtų rasti papildomus specialistus. Normalų darbą trikdytų ir tai, kad papildomos darbo jėgos poreikis vėlgi būtų ne visam darbo laikui (tam, kurį nedirbtų esamas darbuotojas). Teisė darbuotojui vienašališkai pasirinkti ne visą darbo laiką gali darbdaviui sukelti neproporcingą žalą. Pavyzdžiui, įprastas viešojo pirkimo sutarties reikalavimas – nurodyti ir užtikrinti, kad pasiūlyme nurodyta specialistų komanda realiai vykdytų sutartį. Išimtys paprastai leidžiamos tik tam tikrais objektyviais atvejais (darbuotojas nebegali vykdyti darbo funkcijų). Suteikiant teisę darbuotojui vienašališkai pasirinkti ne viso darbo laiko režimą, projektų pagal viešojo pirkimo sutartis vykdymas labai pasunkėtų arba net taptų neįmanomas. Netinkamas sutarties vykdymas būtų priskirtas tiekėjo (darbdavio atsakomybei), kas leistų perkančiajai organizacijai nutraukti viešojo pirkimo sutartį dėl esminio pažeidimo. Toks faktas nuo 2016 m. sausio 1 d. 3 (trijų) metų laikotarpiui eliminuoja tiekėjo teisę dalyvauti viešajame pirkime. Taigi dėl darbuotojui suteikiamos teisės gali būti sukelti neadekvatūs padariniai. Pasiūlymas – neįtraukti į DK aptariamos nuostatos. Arba pakoreguoti nurodant, kad ne visas darbo laiko režimas nustatomas darbuotojo ir darbdavio bendru sutarimu. Jei aptariamos nuostatos taikymo nebūtų atsisakyta, siekiant subalansuoti interesus, projektas papildytinas analogiškomis nuostatomis mutatis mutandis dėl ne viso darbo laiko taikymo. Darbdavys nuostatą dėl ne viso darbo laiko taikytų tuomet, kai nebūtų prastovos sąlygų ir/ar dalinio darbo suteikimo sąlygų (DK 46, 47 str.), tačiau ūkinės veiklos apimtys ar kiti pasikeitimai lemtų tokį poreikį. Dėl nuotolinio darbo Darbdavys privalo tenkinti darbuotojo prašymą dirbti nuotoliniu būdu ne mažiau kaip 20 % visos darbo laiko normos, kai darbuotoja yra nėščioji, neseniai pagimdžiusi ar krūtimi maitinanti, darbuotojas augina vaiką iki trejų metų, vienas augina vaiką iki 14 metų ar neįgalų vaiką iki 18 metų. Viena vertus suprantama, kad nurodytos kategorijos darbuotojai turi objektyvių didesnių poreikių, tačiau esamas DK reglamentavimas juos pakankamai užtikrina. Siūlomas pakeitimas, skaitant jį tiek kartu, tiek atskirai su šios kategorijos darbuotojų teise vienašališkai nuspręsti dirbti ne visą darbo laiką, iš esmės sudarytų prielaidas ženkliai sutrikdyti darbdavio veiklą, apsunkintų planavimo galimybes ir panašiai. Pasiūlymas – komentuojamos nuostatos į DK neįtraukti.	Nepritarti	Šiomis nuostatomis siekiama padėti darbuotojams derinti darbo ir šeiminius įsipareigojimus. Ir šiuo metu galioja nuostatos, kada darbdavys privalo nustatyti ne visą darbo laiką. DK projekte siūloma iki 1 metų, tuo atveju, kai asmuo išdirba 3 metus. Dėl nuotolinio darbo – darbdavys privalo tenkinti prašymą tik tuo atveju, jei neįrodo, kad dėl gamybinio būtinumo ar darbo organizavimo ypatumų tai sukeltų per dideles sąnaudas.
Asociacija „INFOBALT“ 2015-10-27 Lietuvos verslo konfederacija 2015-10-29 (G-2015-9531)	28, 36	1 2	Aptariama nuostata įpareigoja darbdavį apmokyti darbuotoją dirbti tiek, kiek tai būtina darbo funkcijai atlikti. Nuostata gali būti interpretuojama dviprasmiškai. Pirma, darbuotojas, atleidžiamas dėl netenkinamų rezultatų per išbandymo terminą ar dėl kvalifikacijos stokos, gali ginčyti atleidimo teisėtumą nurodydamas, kad darbdavys netinkamai įgyvendino savo pareigą apmokyti. Antra, ne visada apmokymų pagal šią nuostatą apimtis reikš minimalų įgūdžių pritaikymą. Tam tikruose sektoriuose, pavyzdžiui, IT, specialistas turintis vienos kalbos programavimo gebėjimus ir siekiantis pas darbdavį programuoti kita panašia kalba, turės būti apmokomas. Tokie mokymai nevisiškai atitinka kvalifikacijos kėlimo sampratą pagal DK 36 str. 2 dalį, tačiau nelaikyti ir elementariais minimaliais mokymais. Pasiūlymas (1) – papildyti DK 28 str. 1 d. nuostatą nurodant, kad darbdavio pareiga apmokyti darbuotoją dirbti tiek, kiek tai būtina darbo funkcijai vykdyti, nepanaikina darbuotojo pareigos atitikti keliamus kvalifikacijos reikalavimus sutartoms darbo funkcijoms vykdyti. Pasiūlymas (2) – papildyti DK 36 str. 2 d. nuostatą nurodant, kad susitarimas gali nustatyti, jog atlyginamos darbdavio išlaidos, patirtos apmokant darbuotoją dirbti pagal DK 28 str. 1 dalį.	Nepritarti	Darbo sąlygų ir ypač atleidimo iš darbo lankstumui atsvara yra darbdavio pareiga imtis priemonių darbuotojų kvalifikacijai ir jo profesionalumui, gebėjimui prisitaikyti prie besikeičiančių verslo, darbo rinkos sąlygų užtikrinimas. Darbdavys prima į darbą patikrinęs, ar darbuotojas atsitinka keliamus kvalifikacijos reikalavimus.
Laisvosios rinkos institutas	28	1	Ši nuostata gali būti suprantama, kaip įpareigojanti darbdavį pasirūpinti darbuotojo bendrosiomis profesinėmis žiniomis, o ne tik apmokyti su konkrečia darbo vieta susijusiais specifiniais klausimais. Taip pat pagal šią nuostatą, jei darbuotojas bet kuriuo metu pasirodo esąs nekompetentingas, gali būti aiškinama kaip darbdavio kaltė („ <...> apmokyti <...> kiek tai būtina darbo funkcijai vykdyti <...>“). Taip aiškinama nuostata sudarytų didžiulę ir neproporcingą naštą darbdaviui. Siūlome pakeisti šią nuostatą taip: „Darbdavys privalo suteikti darbuotojui darbo funkcijai vykdyti būtiną informaciją.“	Nepritarti	Darbo sąlygų ir ypač atleidimo iš darbo lankstinimui atsvara yra darbdavio pareiga imtis priemonių darbuotojų kvalifikacijai ir jo profesionalumui, gebėjimui prisitaikyti prie besikeičiančių verslo, darbo rinkos sąlygų užtikrinimas. Darbdavys prima į darbą patikrinęs, ar darbuotojas atitinka keliamus kvalifikacijos reikalavimus, o keičiantis reikalavimams, turi apmokyti darbuotoją dirbti.
Laisvosios rinkos institutas	28	2	Ši nuostata įpareigoja darbdavį imtis priemonių išvardytiems tikslams pasiekti nepriklausomai nuo darbuotojo norų, padėties (pvz., ketinimo greitu metu išeiti į pensiją) ir darbo sutarties ypatumų (pvz., terminuota sutartis trumpam terminui). Taip pat pažymėtina, kad šios nuostatos turinys iš esmės skiriasi nuo straipsnio pavadinimo („Darbuotojo profesinio tobulėjimo siekio gerbimas“). Siūlome pakeisti šią nuostatą taip: „Darbdavys, kiek tai protingai įmanoma, privalo padėti darbuotojams didinti kvalifikaciją, profesionalumą, gebėjimą prisitaikyti prie besikeičiančių verslo, profesinių ar darbo sąlygų.“	Nepritarti	Darbo sąlygų ir ypač atleidimo iš darbo lankstinimui atsvara yra darbdavio pareiga imtis priemonių darbuotojų kvalifikacijai ir jo profesionalumui, gebėjimui prisitaikyti prie besikeičiančių verslo, darbo rinkos sąlygų užtikrinimas.
Laisvosios rinkos institutas	29	1	Pagal šią nuostatą tik darbdavys būtų atsakingas už darbuotojų tarpusavio santykius darbe, pašalinant nederamai besielgiančių darbuotojų atsakomybę. Siūlome pakeisti šią nuostatą taip: „Darbdavys privalo imtis protingų priemonių siekiant sukurti tokią darbo aplinką, kurioje darbuotojas ar jų grupė nepatirtų priešiškų, neetiškų, žeminančių, agresyvių, užgaulių, įžeidžiančių veiksmų, kuriais kėsinamasi į atskiro darbuotojo ar jų grupės garbę ir orumą, fizinį ar psichologinį asmens neliečiamumą ar kuriais siekiama asmenį ar asmenis įbauginti, sumenkinti ar įstumti į beginklę ir bejėgę padėtį .“	Nepritarti	Darbdavys yra atsakingas už darbo organizavimą, tinkamų darbo sąlygų darbuotojams sudarymą
Asociacija „INFOBALT“ 2015-10-27 Lietuvos verslo konfederacija 2015-10-29 (G-2015-9531)	30	4	Nuostatoje numatytas darbuotojo inovacijų darbdavio veiklai gerinti skatinimas. Taip pat įtvirtinta pareiga atlyginti už darbuotojo sukurtus autorių teisių objektus. Nėra aišku, kas laikoma darbdavio veiklos gerinimu. Taip pat nėra aišku, ar atlyginama tik už autorių teisių objektus, skirtus darbdavio veiklos gerinimui. Darbdavio veiklos gerinimą suprantant plačiąja prasme, galima teigti, kad darbdaviui rangos sutarties pagrindu kliento naudai atliekant informacinės sistemos modifikavimo darbus, yra gerinama darbdavio veikla (patenkinami specifiniai kliento poreikiai). Už tai darbuotojui turėtų būti atlyginama, nors paprastai tokie rezultatai išimtinai perduodami klientui (numato sutarties sąlygos, kurių pakeisti darbdavys paprastai negali dėl jų sudarymo prisijungimo būdu (laimėjus viešąjį pirkimą). IT srityje darbuotojų darbo funkcijos iš esmės neatskiriamai susijusios su intelektinės nuosavybės sukūrimu. Todėl be darbo užmokesčio IT srityje būtų itin ženkliai skatinamas papildomo honoraro mokėjimas už autoriaus (darbuotojo) turtines teises. Turtinės autorių teisės į kompiuterių programą, kurią sukūrė darbuotojas atlikdamas savo tarnybines pareigas ar darbo funkcijas, priklauso darbdaviui, jeigu kitaip nenustatyta sutartyje (Autorių teisių ir gretutinių teisių įstatymo10 str. 2 dalis). Turtinės autorių teisės į kūrinį, kurį sukūrė darbuotojas atlikdamas tarnybines pareigas ar darbo funkcijas, 5 metams pereina darbdaviui, jeigu kitaip nenustatyta sutartyje (ATGTĮ 9 str. 2 dalis). 30 str. 4 d. nuostatą „Darbuotojo sukurti autorių teisių objektai turi būti saugomi ir už jų panaudojimą atlyginama įstatymų ir susitarimų nustatyta tvarka“ suprantant kaip įpareigojimą visais atvejais darbdaviui atsiskaityti su darbuotoju už autorių turtines teises, būtų paneigiamas aukščiau nurodytas ATGTĮ nustatytas reglamentavimas, pagal kurį darbuotojas autoriaus turtines teises įgyja tik tuomet, jei dėl to susitariama. Siekiant išvengti sukuriamų neaiškumų, siūlytina aptariamos nuostatos į DK neįtraukti.	Nepritarti	DK projekto 30 str. 4 d. nukreipia į kitus įstatymus, bei leidžia susitarti.
Laisvosios rinkos institutas	30	4	Darbdavys yra ekonomiškai suinteresuotas savo ar darbuotojo/ veiklos gerinimu ir turto efektyviu panaudojimu. Ši deklaratyvi Projekto nuostata nekeičia šalių ekonominės motyvacijos ir yra nereikalinga. Atsižvelgiant į bendrą principą, kad šalys yra laisvos susitarti dėl bet ko, kas nėra draudžiama, antrasis sakinys taip pat yra nereikalingas. Autorių teises į kūrinius, įskaitant tuos, kurie sukurti atliekant darbo funkcijas, reglamentuoja Autorių teisių ir gretutinių teisių įstatymas, todėl trečias nuostatos sakinys taip pat yra nereikalingas. Siūlome šios nuostatos atsisakyti.	Nepritarti	Reguliavimas susijęs su darbo teisės santykiais; juo siekiama skatinti inovacijas.
Laisvosios rinkos institutas	31	2	Aiškinant pažodžiui, ši nuostata reikštų, kad tais atvejais, kai darbuotojas darbo funkcijos nevykdo (pvz., atsisako dirbti arba negeba atlikti darbo funkcijos dėl kompetencijos stokos), jis nebėra pavaldus darbdaviui. Siūlome pakeisti šią nuostatą taip: „Pavaldumas darbdaviui reiškia, kad darbdavys turi teisę kontroliuoti ir vadovauti tiek visam darbo procesui, tiek jo daliai, o darbuotojas privalo paklusti su darbo funkcijos atlikimu susijusiems darbdavio nurodymams ir darbovietėje galiojančiai tvarkai.“	Nepritarti	Gali kilti problemų kitais atvejais, pvz., jei darbuotojas kelia kvalifikaciją, tokiu atveju nebūtų laikoma, kad jis pavaldus darbdaviui.
Asociacija „INFOBALT“ 2015-10-27 Lietuvos verslo konfederacija 2015-10-29 (G-2015-9531)	32 37, 38	5	Susitarimas dėl nekonkuravimo yra civilinis susitarimas. Projekto 30 str. 5 dalis numato draudimą sudaryti tokio pobūdžio susitarimus dėl DK teisių ir pareigų įgyvendinimo, tačiau 37, 38 str. įtvirtinti civilinio pobūdžio susitarimai – dėl nekonkuravimo, konfidencialios informacijos apsaugos. Išvada – aptariamos nuostatos gali būti laikomos tarpusavyje nesuderinamomis. Susitarime dėl nekonkuravimo draudžiama susitarti dėl netesybų, didesnių nei 3 mėnesių kompensacija už nekonkuravimą (37 str. 4 dalis). Susitarime dėl konfidencialios informacijos apsaugos šalys turi teisę sulygti dėl netesybų (38 str. 2 dalis). Abu institutai skirti užkirsti kelią nesąžiningam konkuravimui. Teismų praktikoje pripažįstama, kad klientų perėjimas pas atsakovą, kai atsakovą įsteigė (jame įsidarbino) buvę ieškovo darbuotojai, yra pakankamas įrodymas, jog atsakovas pasinaudojo ieškovo komercinę paslaptį sudarančia informacija, kartu ir perviliojo klientus (Lietuvos Aukščiausiojo Teismo Civilinių bylų skyriaus teisėjų kolegijos 2007 m. spalio 31 d. nutartis, priimta civilinėje byloje UAB „Prekybos marketingo paslaugos“ v. UAB ,,Rinkodaros ir prekybos paslaugos“ ir kt., bylos Nr. 3K-3-485/2007; 2012 m. birželio 26 d. nutartis, priimta civilinėje byloje UAB „Diteilas“ v. UAB „Chemika“ ir kt., bylos Nr. 3K-3-326/2012). Projekte įtvirtintas maksimalus netesybų dydis nekonkuravimo atveju neapsaugo interesų, neskatina laikytis nekonkuravimo susitarimo. DK 37 str. 3 dalis nurodo minimalų kompensacijos už nekonkuravimą dydį – 40 % VDU. Labai tikėtina, kad paprastai būtent dėl tokio dydžio kompensacijos ir bus susitarta. Argumentaciją sustiprina ir ligšiolinė teismų praktika, pagal kurią 40 % atlyginimo dydžio kompensacija laikyta ne minimalia, bet įprasta ir pakankama. Tai reiškia, kad už nekonkuravimo susitarimo pažeidimą darbdavys turės teisę reikalauti tik kiek daugiau nei vieno atlyginimo dydžio netesybų (120 %). Akivaizdu, kad nekonkuravimo susitarimo pažeidimas visais atvejais viršys tokį dydį – pakanka prarasti bent vieną vidutinio dydžio klientą (iš jo gaunamus užsakymus), ypač jei santykiai su juo yra tęstiniai. Sutinkame, kad nuostoliai, viršijantys netesybas, gali būti priteisti, tačiau labai svarbu pažymėti, kad nesąžiningo konkuravimo (nekonkuravimo susitarimų nesilaikymo) atveju nuostolių dydžio apskaičiavimas yra sudėtingas (žr., pvz., ALNA Lietuvos Aukščiausiojo Teismo 2014 m. spalio 27 d. nutartį c.b. Nr.3K-3-447/2014). Todėl iš anksto apibrėžtų nuostolių įtvirtinimas neribojant 3 (trimis) VDU užtikrintų teisinių santykių apibrėžtumą, ko ir siekiama projektu (DK 2 str. 1 dalis). Todėl abiem atvejais turėtų būti leidžiama susitarti dėl netesybų, neribojant jų dydžio. Pažymėtina, kad tai nepažeistų darbuotojo interesų, kadangi netesybų dydžiui esant neprotingai dideliam, teismas jas mažina (Lietuvos Respublikos civilinio kodekso 6.258 str. 3 dalis). Neapribojant aukščiau nurodytų argumentų taikymo, siūlytina aptariamų nuostatų į DK neįtraukti. Esamas reglamentavimas ir susiklosčiusi praktika dėl nekonkuravimo ir konfidencialios informacijos apsaugos yra pakankama.	Nepritarti	Nekonkuravimas ir konfidencialios informacijos apsauga yra skirtingi dalykai, todėl siūlomas reguliavimas skirtingas. Dėl šių nuostatų buvo sutarta Trišalėje taryboje.
Asociacija „INFOBALT“ 2015-10-27 Lietuvos verslo konfederacija 2015-10-29 (G-2015-9531)	35	Siūlome numatyti ilgesnį, 6 mėnesių, išbandymo laikotarpį. Bandomasis terminas turi būti taikomas nepriklausomai nuo darbuotojų pas darbdavį skaičiaus. DK 108 str. 3 punktas leidžia darbdaviui, įdarbinusiam mažiau kaip 10 darbuotojų, nustatyti išbandymo terminą iki 6 mėnesių. Toks terminas turėtų būti nepriklausomai nuo darbuotojų skaičiaus. Priešingai, esant darbuotojų skaičiui didesniam, dėl žmogiškųjų išteklių ir procesų valdymo sudėtingumo, reikalingas ilgesnis laikas gebėjimų patikrinimui, nei esant mažam darbuotojų skaičiui.	Nepritarti	Trišalėje taryboje buvo atsisakyta 108 str. 3 p.
Asociacija „INFOBALT“ 2015-10-27 Lietuvos verslo konfederacija 2015-10-29 (G-2015-9531)	37	Įtraukti ir dar vieną variaciją: kad susitarimas gali apimti tik nekonkuravimą dėl klientų ir tik tų, su kuriais užmegztas ryšys atstovaujant paliekamą darbovietę. Toks nekonkuravimas neturi riboti darbuotojo laisvės užsiimti savo profesine veikla ar ieškoti naujų klientų. Tačiau, susitariant dėl nekonkuravimo dėl klientų, atitinkamai ir neturi būti mokama kompensacija. Toks punktas apsaugotų tiek darbdavį, tiek neskriaustų darbuotojų. Dabar darbdavys, ypač mažos profesinės paslaugų įmonės, neapsaugotos nuo intelektinės/klientų vagystės, kai darbuotojai apmokomi, perima visas žinias ir tada kuria savo verslą. Suprantama, kad tai neišvengiama. Tačiau būtų adekvatu bent apriboti „klientų“ išsivedimą, kad nebūtų žlugdomas verslas, paliekant galimybę darbuotojui užsiimti veikla su naujais klientais. T.y. tapti pilnaverčiu konkurentu be „vagystės“ elementų. Yra naudojama praktika, kai sudaromas klientų sąrašas, su kuriais „atskylantis“ darbuotojas nedirbs metus ar du. Kaip rodo patirtis, tai leido susikurti konkuruojančiom įmonėm, abiem nežlugti ir išlaikyti pagarbų santykį viena į kitą.	Nepritarti	nekonkuravimas nevykdyti veiklos apims ir klientus.
AB „Žemaitijos pienas“ (G-2015-9241)	37	3	Gerbiamieji, šiuo metu vertinimo ir derinimo stadijoje yra Lietuvos Respublikos Darbo kodekso projektas (toliau ~ Darbo kodeksas arba DK), atsižvelgiant į tai norėtume pareikšti keletą pastabų dėl šio teisinio dokumento, Mūsų manymu darbo kodekse ketinama nustatyti ydingą teisinį reguliavimą jo dalyje dėl susitarimų dėl nekonkuravimo (DK 37 str.). DK 37 str. 3 d. nurodoma, kad : Susitarime dėl nekonkuravimo turi būti apibrėžta draudžiama darbuotojui darbo ar profesinė veikia, nekonkuravimo kompensacijos darbuotojui dydis, nekonkuravimo teritorija ir susitarimo galiojimo terminas. Nekonkuravimo su darbdaviu laikotarpiu darbuotojui turi būti mokama kompensacija, kurios dydis - ne mažiau kaip 40 procentų darbo sutarties pasibaigimo metu buvusio darbuotojo vidutinio atlyginimo. Kompensacija darbuotojui už ne ko n kuravimą negali būti mokama darbo darbdaviui laikotarpiu“. Mūsų įsitikinimu, nepagrįstai ribojama darbo santykio Šalių teisė susitarti kuriuo metu turėtų būti mokama nekonkuravimo išmoka, teisės akto leidėjas numato tik vieną galimybę išreikštą imperatyvu - nekonkuravimo išmoka turi būti mokama tik pasibaigus darbo santykiams“. Teigtume, jog nekonkuravimo išmokos mokėjimo momentas neturėtų apsiriboti vien tik išmokos išmokėjimu po darbo santykių pabaigos, bet turėtų būti įteisinta teisė Šalims susitarti, jog tokia išmoka gali būti mokama ir darbo santykių metu, kuri turi būti aiškiai išreikšta ir įvardinta kaip nekonkuravimo išmoka, Tokią išvadą patvirtina ir Lietuvos Aukščiausiojo teismo suformuota praktika, kuris eilėje bylų pasisakė, jog tokia išmoka gali būti mokama ir darbo santykių metu. Atsižvelgiant į tai siūlytume sekančią DK 37 str. 3 d. formuluotę : „Susitarime dėl nekonkuravimo turi būti apibrėžta draudžiama darbuotojui darbo ar profesinė veikla, nekonkuravimo kompensacijos darbuotojui dydis, nekonkuravimo teritorija ir susitarimo galiojimo terminas. Nekonkuravimo su darbdaviu laikotarpiu darbuotojui turi būti mokama kompensacija, kurios dydis - ne mažiau kaip 40 procentų darbo sutarties pasibaigimo metu buvusio darbuotojo vidutinio atlyginimo. Kompensacija darbuotojui už nekonkuravimą Šalių susitarimu gali būti mokama nuo pirmos darbo santykiu dienos ar kitu darbo darbdaviui laikotarpiu arba darbo santykiams pasibaigus“.	Nepritarti	Kompensacija turi būti mokama tada, kai darbuotojas patiria apribojimus vykdyti tam tikrą veiklą ir neturi būti darbo užmokesčio dalimi.
VŠĮ „Investuok Lietuvoje“ (2015-10-27)	39	2	Nuostatos turinys nėra aiškus, kadangi darbo ir šeimos darnos principo reikšmė Projekte nėra detalizuota ir paaiškinta. Be to, atrodo, kad ši nuostata dubliuoja 27 str. 1 d. darbdaviui nustatytą įpareigojimą padėti darbuotojui vykdyti jo šeiminius įsipareigojimus. Siūlome šios nuostatos atsisakyti.	Nepritarti	projekte siūloma kaip galima nustatyti ne visą darbo laiką.
Asociacija „INFOBALT“ 2015-10-27 Lietuvos verslo konfederacija 2015-10-29 (G-2015-9531)	39	4	DK 39 str. 4 d. nustato darbuotojo teisę iš esmės be jokių motyvų ir svarbių priežasčių pareikalauti nustatyti jam mažesnį darbo laiką (kai darbuotojas yra išdirbęs 3 m.) ir darbdavys tokį prašymą privalo tenkinti, jei yra įspėjamas prieš 20 d. Tokia teisė nepagrįstai apsunkina darbdavį, nes, tikėtina, kad darbuotojo vykdomoms darbo funkcijoms atlikti reikės surasti papildomų resursų/darbuotojų, tačiau to padaryti per 30 d. gali būti nerealu. Siūlytume nustatyti, kad darbuotojas turi pateikti motyvuotą prašymą, kodėl jam turėtų būti taikomas ne visas darbo laikas bei suteikti galimybę darbdaviui atsisakyti tokį prašymą tenkinti dėl svarbių priežasčių arba atidėti iki šalių sutarto termino, pvz., iki bus surasti papildomi resursai.	Nepritarti	darbdavys turi teisę nutraukti darbo sutartį, kai darbuotojas atsisako dirbti pakeistomis darbo sąlygomis.
Asociacija „Investors' Forum“ 2015-10-28 (G-2015-9466)	39	4	Numatytas reikalavimas darbuotojui, dirbančiam darbdaviui ilgiau nei trejus metus, privalomai suteikti ne visą darbo laiką yra perdėtai prievartinis. Nėra numatoma priežasčių, kuriomis remdamasis darbdavys gali atsisakyti suteikti ne visą darbo laiką, todėl tai gali sutrikdyti normalius darbo veiklos organizavimo procesus. Nė vienoje Centrinės ir Rytų Europos regiono šalyje prievolė suteikti ne visą darbo laiką atsižvelgiant į darbuotojo stažą neegzistuoja. Siūloma atsisakyti prievolės suteikti ne visą darbo laiką ir numatyti, kad tai egzistuoja kaip galimybė: “4. Darbo sutarties vykdymo metu darbuotojas, kurio darbo santykiai su darbdaviu trunka ne trumpiau kaip treji metai, turi teisę raštu pareikalauti pateikti prašymą laikinai dirbti ne visą darbo laiką. Darbuotojo prašymas pakeisti darbo laiką, sutrumpinant darbo dieną iki keturių valandų per dieną, arba sumažinti darbo dienų skaičių iki trijų darbo dienų per darbo savaitę turi gali būti tenkinamas, jei jis pateiktas ne mažiau kaip prieš trisdešimt dienų iki jo įsigaliojimo, o ne visą darbo laiką bus dirbama ne ilgiau kaip vienus metus. Pakartotinai prašyti nustatyti ne visą darbo laiką darbuotojas turi teisę tik išdirbęs visą darbo laiką tokį laikotarpį, kurį jis dirbo ne visą darbo laiką.”	Nepritarti	Šia Darbo kodekso norma siekiama leisti darbuotojui derinti darbo ir asmeninius ar šeimyninius įsipareigojimus. Ji yra laikino veikimo, t. y. darbuotojas gali reikalauti dirbti ne visu darbo laiku ne ilgiau kaip vienus metus, vadinasi, tik tam laikui, kai darbuotojui dėl galimai laikinai pasikeitusių gyvenimo aplinkybių toks darbo laikas yra iš tiesų reikalingas. Atsižvelgiant į tai, kad už ne visą darbo laiką apmokama proporcingai dirbtam laikui, tokie darbuotojų reikalavimai neturėtų būti nepagrįsti. Ši nuostata - tai vienas iš lankstumo elementų. Stažas – šiuo atveju yra priemonė diferencijuoti darbuotojus ir nesukelti darbdaviams per didelės naštos.
VŠĮ „Investuok Lietuvoje“ (2015-10-27)	39	4	Pasiūlymas Numatytas reikalavimas darbuotojui, dirbančiam darbdaviui ilgiau nei trejus metus, privalomai suteikti ne visą darbo laiką yra perdėtai prievartinis. Nėra numatoma priežasčių, kuriomis remdamasis darbdavys gali atsisakyti suteikti ne visą darbo laiką, todėl tai gali sutrikdyti normalius darbo veiklos organizavimo procesus. Nė vienoje Centrinės ir Rytų Europos regiono šalyje prievolė suteikti ne visą darbo laiką atsižvelgiant į darbuotojo stažą neegzistuoja. Siūloma atsisakyti prievolės suteikti ne visą darbo laiką ir numatyti, kad tai egzistuoja kaip galimybė: “4. Darbo sutarties vykdymo metu darbuotojas, kurio darbo santykiai su darbdaviu trunka ne trumpiau kaip treji metai, turi teisę raštu pareikalauti pateikti prašymą laikinai dirbti ne visą darbo laiką. Darbuotojo prašymas pakeisti darbo laiką, sutrumpinant darbo dieną iki keturių valandų per dieną, arba sumažinti darbo dienų skaičių iki trijų darbo dienų per darbo savaitę turi-gali būti tenkinamas, jei jis pateiktas ne mažiau kaip prieš trisdešimt dienų iki jo įsigaliojimo, o ne visą darbo laiką bus dirbama ne ilgiau kaip vienus metus. Pakartotinai prašyti nustatyti ne visą darbo laiką darbuotojas turi teisę tik išdirbęs visą darbo laiką tokį laikotarpį, kurį jis dirbo ne visą darbo laiką.”	Nepritarti	Ne viso darbo laiko reguliavimo nuostatomis siekiama padėti darbuotojui vykdyti jo darbo ir šeimos ar darbo ir kitus poreikius (pvz., mokymosi). Atsižvelgiant į tai, kad už ne visą darbo laiką apmokama proporcingai, darbuotojai be svarbių priežasčių nesiima keisti viso darbo laiko ne visu.
Inga Pališkienė 2015-09-04 (G-2015-7505)	39	5	Naujo DK 39 straipsnio 5 dalyje panašu įsivėlė klaida – turėtų būti netaikomi ne 3 dalyje, o 4 dalyje numatyti apribojimai, t.y. darbuotojas bet kada gali prašyti nustatyti ne visą darbo laiką, jei darbuotojo prašymas pagal asmens sveikatos priežiūros įstaigos išvadą pagrįstas darbuotojo sveikatos būkle, neįgalumu arba būtinybe slaugyti šeimos narį, taip pat pareikalavus nėščiai, neseniai pagimdžiusiai ar krūtimi maitinančiai darbuotojai, darbuotojui auginančią vaiką iki trejų metų, bei darbuotojui, vienam auginančiam vaiką iki keturiolikos metų arba neįgalų vaiką iki 18.	Nepritarti	Projekto 39 straipsnio 5 dalyje nurodyti atvejams negalioja Projekto 39 straipsnio 3 dalyje nustatyti ribojimai.
Asociacija „INFOBALT“ 2015-10-27 Lietuvos verslo konfederacija 2015-10-29 (G-2015-9531)	41	3	Skirtingai reglamentuojamos darbo sutarties neįsigaliojimo priežastys ir atsakomybė. Atsakomybė darbdaviui taikoma, jeigu darbo sutartis neįsigalioja (nepradedama dirbti) ne dėl darbuotojo kaltės. Atsakomybė darbuotojui taikoma, jei DS neįsigalioja dėl darbuotojo kaltės. Darbdavio atsakomybė platesnė, kyla dėl visų priežasčių, kurios nėra darbuotojo kaltė. Siūlytina suvienodinti teisinį reglamentavimą abiem atvejais nustatant atsakomybės atsiradimą esant atitinkamos šalies kaltei, t.y. atsakomybė darbdaviui taikoma, jeigu sutartis neįsigalioja dėl darbdavio kaltės; atsakomybė darbuotojui – jei dėl darbuotojo kaltės. Skirtingi atsakomybės dydžiai ir, suprantame, apskaičiavimas. Darbuotojo atsakomybė ribojama 2 savaičių atlyginimo dydžiu; darbdavio – 1 mėnesio. Paprastai darbdavys yra ekonomiškai stipresnė santykių šalis, tačiau dėl neatsakingo darbuotojo elgesio (dėl DS neįsigaliojimo dėl darbuotojo kaltės) darbdavys taip pat gali patirti ženklių nuostolių, viršijančių 2 savaičių atlyginimo dydį. Tokie atvejai gali būti dėl negalėjimo tinkamai įvykdyti su kontrahentais sudarytas sutartis. Atsižvelgiant į tai, siūlytina abiems šalims nustatyti vienodą atsakomybės apribojimo dydį - iki 1 mėnesio sutarto atlyginimo dydžio.	Nepritarti	taip susitarė socialiniai partneriai Trišalėje taryboje.
Asociacija „INFOBALT“ 2015-10-27 Lietuvos verslo konfederacija 2015-10-29 (G-2015-9531)	52	3	Aptariama nuostata suteikia teisę be jokios priežasties atleisti darbuotoją (i) įspėjus prieš 3 darbo dienas ir (ii) sumokėjus bent 6 mėnesių VDU išeitinę išmoką. Išmokos dydis gali sudaryti prielaidas siekti darbo sutarties nutraukimą kvalifikuoti pagal aptariamą straipsnį. Todėl net ir tais atvejais, kai darbdavys turi teisę nutraukti sutartį nesant darbuotojo kaltės (pvz., atliekama funkcija tampa nebereikalinga), komentuojama nuostata gali skatinti darbuotojus ginčytis įrodinėjant, kad sutartis nutraukiama darbdavio valia. Siūlymas – sumažinti minimalų išmokos dydį iki, pvz., iki 3 VDU (per tokį laiką darbuotojas paprastai turėtų rasti kitą darbą). Papildomai prašome žr. 58 str. 1 d. komentarą žemiau.	Nepritarti	pagal šią nuostatą turi būti nurodoma atleidimo priežastis, be to, numatytas trumpas įspėjimo terminas - 3 darbo dienos. Atkreiptinas dėmesys, kad profesinės sąjungos siūlė 18 VDU išeitinę išmoką.
Asociacija „INFOBALT“ 2015-10-27 Lietuvos verslo konfederacija 2015-10-29 (G-2015-9531)	56	56 straipsnis. Darbo sutarties nutraukimas darbdavio iniciatyva be darbuotojo kaltės 1. Darbdavys turi teisę nutraukti neterminuotą arba terminuotą darbo sutartį dėl šių priežasčių: 1)< ... > 2) darbuotojas nepasiekia sutartų rezultatų pagal rezultatų gerinimo planą; Tai svarbi pataisa, reikšminga verslo konkurencingumui. Ši nuostata ypatingai svarbi profesinių paslaugų įmonėse, kur klientas perka žmogaus paslaugą, žinias, jo profesionalumą. Vis dėlto „Darbdavio netenkina darbuotojo darbo rezultatai“ – šiuo metu galiojantis Darbo kodeksas tokios formuluotės neturėjo, tačiau naujoji straipsnio redakcija problemos neišsprendžia, kadangi darbuotojo rezultatų vertinimas yra subjektyvus. Pagal naująją redakciją darbdavys net jeigu jo netenkina darbuotojo rezultatai, privalės sudaryti veiksmų planą dėl rezultatų gerinimo, juo vadovautis bei jį sekti. Vadinasi, teisminio ginčo atveju teismas tikrins, ar darbuotojas vykdė sudarytą darbo planą bei ar pagrįstas darbdavio nepasitenkinimas darbuotojo darbu. Lieka neaišku, kiek diskrecijos darbdavys turės vertinant darbuotojo darbo rezultatus. Ši ir kitos nuostatos dėl darbo sutarties nutraukimo yra abstrakčios, o tai sukuria teisinį neapibrėžtumą, neaiškumą, kaip darbdaviui elgtis konkrečioje situacijoje. Todėl tokių abstrakčių nuostatų taikymo taisyklės susiformuos tik teismams sprendžiant bylas. Tuo tarpu jau pačiame Darbo kodekse galėtų būti pateikiamos aiškesnės taisyklės, siekiant sumažinti bylinėjimosi tikimybę, taip taupant visų lėšas. Turėtų būti įtvirtinta nuostata, leidžianti darbdaviui atleisti darbuotoją be jokios priežasties (darbo rezultatų trūkumą leidžiant konstatuoti išimtinai darbdaviui), o darbuotojo apsauga tokiu atveju galėtų būti tam tikras įspėjimo apie atleidimą terminas (pvz. 3 mėn.), per kurį jis rastų naują darbą.	Nepritarti	konkrečiai nustato 56 str. 2 p. ir 4 d. Darbo sutarties nutraukimas be priežasties neatitiktų tarptautinių teisės aktų reikalavimų nurodyti priežastį.
Asociacija „Investors' Forum“ 2015-10-28 (G-2015-9466)	56	1,3	Lietuva yra vienintelė šalis Centrinės ir Rytų Europos regione, kurioje numatoma prievolė įgyvendinti rezultatų gerinimo planą prieš nutraukiant sutartį su darbuotoju dėl rezultatų nepasiekimo. Tikėtina, jog šis procesas bus formalus, dar labiau apribos atleidimo darbdavio iniciatyva naudojimą ir neatneš laukiamo rezultato. Todėl siūloma atsisakyti rezultatų gerinimo plano. “1. Darbdavys turi teisę nutraukti neterminuotą arba terminuotą darbo sutartį dėl šių priežasčių: 2) darbuotojas nepasiekia sutartų darbuotojo darbo rezultatųai yra nepatenkinami pagal šio straipsnio 4 dalyje numatytas sąlygas numatytą rezultatų gerinimo planą; 4. Darbuotojo darbo rezultatai gali būti priežastis nutraukti darbo sutartį, jei darbuotojui raštu buvo nurodyti jo darbo trūkumai ir nepasiekti asmeniniai rezultatai ir buvo bendrai sudarytas rezultatų gerinimo planas, apimantis laikotarpį, ne trumpesnį nei du mėnesius ir šio plano vykdymo nepatenkinami.”	Nepritarti	Šiuo metu galiojančiame Darbo kodekse nėra suteikiamos galimybės atleisti darbuotojo be jo kaltės darbdavio iniciatyva, kai darbuotojas nepasiekia sutartų darbo rezultatų. Tokio pagrindo įtvirtinimas darbdaviui leis teisėtai atleisti darbuotoją, kuris nepateisina jam iškeltų darbinių lūkesčių. Siekiant išlaikyti darbo sutarties šalių balansą yra įtvirtinama, kad tokiu atveju reikalingas rezultatų gerinimo planas. Šia nuostata nesiekiama, kad šis procesas būtų formalus. Kodeksas numato atleidimo iš darbo pagrindą motyvaciją praradusiems darbuotojams, bet nustato tokios motyvacijos atstatymo mechanizmą, numato priemones išvengti atleidimo.
Asociacija „Investors' Forum“ 2015-10-28 (G-2015-9466)	56	1	DK projekte nelieka šiuo metu egzistuojančių darbo sutarties nutraukimo pagrindų, susijusių su darbuotojo kvalifikacija, profesiniais gebėjimais bei elgesiu darbe. Todėl siūloma palikti anksčiau galiojusią formuluotę, pagal kurią darbo sutarties nutraukimas gali būti grindžiamas bet kuriuo iš aukščiau minėtų aspektų: 1. Darbdavys turi teisę nutraukti neterminuotą arba terminuotą darbo sutartį dėl šių priežasčių: 1) darbuotojo atliekama darbo funkcija darbdaviui tampa pertekline dėl darbo organizavimo pakeitimų ar kitų priežasčių, susijusių su darbdavio veikla; 2) darbuotojas nepasiekia sutartų darbo rezultatų pagal šio straipsnio 4 dalyje numatytą rezultatų gerinimo planą; 3) darbuotojas atsisako dirbti pakeistomis būtinosiomis ar papildomomis darbo sutarties sąlygomis arba keisti darbo laiko režimo rūšį ar darbovietę; 4) darbuotojas nesutinka su darbo santykių tęstinumu verslo ar jo dalies perdavimo atveju; 5) dėl darbuotojo kvalifikacijos ar profesinių gebėjimų ar elgesio darbe.	Nepritarti	Siūlomas objektyvesnis atleidimo pagrindas – kai darbuotojas nepasiekia sutartų darbo rezultatų. Atkreiptinas dėmesys, kad priimdamas į darbą darbdavys patikrina, ar darbuotojas atitinka jam keliamus kvalifikacijos ir profesinių gebėjimų reikalavimus, o keičiantis šiems reikalavimams turėtų sudaryti sąlygas kvalifikacijai kelti.
VŠĮ „Investuok Lietuvoje“ (2015-10-27)	56 56	1 4	Pasiūlymas Lietuva yra vienintelė šalis Centrinės ir Rytų Europos regione, kurioje numatoma prievolė įgyvendinti rezultatų gerinimo planą prieš nutraukiant sutartį su darbuotoju dėl rezultatų nepasiekimo. Tikėtina, jog šis procesas bus formalus, dar labiau apribos atleidimo darbdavio iniciatyva naudojimą ir neatneš laukiamo rezultato. Todėl siūloma atsisakyti rezultatų gerinimo plano. Antra, DK projekte darbo sutarties nutraukimas dėl darbo trūkumų yra siejamas tik su nepasiektais asmeniniais rezultatais. Tačiau darbuotojo sukuriama vertė darbe priklauso ir nuo jo kvalifikacijos, profesinių gebėjimų bei elgesio darbe. Todėl siūloma palikti anksčiau galiojusią formuluotę, pagal kurią darbo trūkumai gali būti susiję su bet kuriuo iš aukščiau minėtų aspektų: “1. Darbdavys turi teisę nutraukti neterminuotą arba terminuotą darbo sutartį dėl šių priežasčių: 2) darbuotojas nepasiekia sutartų darbuotojo darbo rezultatųai yra nepatenkinami pagal šio straipsnio 4 dalyje numatytas sąlygas numatytą-rezultatų gerinimo planą; 4. Darbuotojo darbo rezultatai gali būti priežastis nutraukti darbo sutartį, jei darbuotojui raštu buvo nurodyti jo darbo trūkumai, susiję su jo kvalifikacija, profesiniais gebėjimais ar elgesiu darbe, ir arba nepasiekti asmeniniai rezultatai. ir buvo bendrai sudarytas rezultatų gerinimo planas, apimantis laikotarpį, netrumpesnį nei du mėnesius ir šio plano vykdymo nepatenkinami“.	Nepritarti	Šiuo metu galiojančiame Darbo kodekse nėra suteikiamos galimybės atleisti darbuotojo be jo kaltės darbdavio iniciatyva, kai darbuotojas nepasiekia sutartų darbo rezultatų. Tokio pagrindo įtvirtinimas darbdaviui leis teisėtai atleisti darbuotoją, kuris nepateisina jam iškeltų darbinių lūkesčių. Siekiant išlaikyti darbo sutarties šalių balansą yra įtvirtinama, kad tokiu atveju reikalingas rezultatų gerinimo planas. Šia nuostata nesiekiama, kad šis procesas būtų formalus. Kodeksas numato atleidimo iš darbo pagrindą motyvaciją praradusiems darbuotojams, bet nustato tokios motyvacijos atstatymo mechanizmą, numato priemones išvengti atleidimo.
Asociacija „Investors' Forum“ 2015-10-28 (G-2015-9466)	57	2,3	DK projekte siaurinamos teisėtos priežastys nutraukti darbo sutartį dėl darbuotojo kaltės: reikalavimas, kad netinkamas konfidencialios informacijos naudojimas sukeltų žalą, kad pakartotinas pažeidimas būtų „toks pats“, kt. Toks reguliavimas ydingas nes skatina darbuotoją ne tinkamai laikytis darbo tvarkos, o tik nekartoti to paties pažeidimo. Aptariant konfidencialumo pareigų pažeidimą pastebėtina, kad žalos įrodymas tokio pobūdžio bylose yra labai sudėtingas. Todėl manytina, kad bet koks pareigos saugoti konfidencialią informaciją pareigos nevykdymas šiuolaikiniuose verslo santykiuos (kur informacija yra brangiausia prekė) negali būti toleruojamas, Atitinkamai, siūloma atsisakyti papildomų suvaržymų atleidžiant dėl darbuotojo kaltės: 2. Priežastis nutraukti darbo sutartį gali būti: 2) per paskutinius dvylika mėnesių darbuotojo padarytas antras toks pat darbo pareigų pažeidimas. 3. Šiurkščiu darbo pareigų pažeidimu gali būti laikomas: 5) pareigos saugoti konfidencialią informaciją nevykdymas, padaręs darbdaviui žalos;	Nepritarti	Sukuriama sistema, pagal kurią darbuotojas būtų baudžiamas ne abstrakčiai už bet kokius pažeidimus, o už pažeidimus, kuriuos jis gali suvokti kaip pažeidžiančius objektyviai darbo tvarką – tai nustatoma per pakartotinumo kriterijų.
Asociacija „INFOBALT“ 2015-10-27 Lietuvos verslo konfederacija 2015-10-29 (G-2015-9531)	58	Manome, kad išmokos dydį reikėtų susieti su darbuotojo stažu, tai yra, jeigu darbo santykiai tęsiasi mažiau nei metus išeitinės išmokos dydis turėtų būti iki 3 mėnesių vidutinio darbo užmokesčio.	Nepritarti	profesinės sąjungos siūlo 18 VDU.
Asociacija „Investors' Forum“ 2015-10-28 (G-2015-9466)	58	1	DK projekte sudaroma galimybė atleisti darbuotojus darbdavio valia pagal 56 straipsnio 1 dalyje numatytas priežastis (dėl įgūdžių trūkumo, įmonės reorganizavimo ir t.t.), tačiau tai – perteklinis reguliavimas. Šios priežastys yra dažniausiai pasitaikančios. Todėl net atleidimo darbdavio valia atveju paliekama galimybė darbuotojui teisiškai ginčyti pagal šį straipsnį įvykdytą darbo sutarties nutraukimą, ir didžiausias šio darbo sutarties nutraukimo būdo privalumas – teisinis aiškumas ir teisinės rizikos darbdaviui sumažinimas – ryškiai sumažėja. Siūloma leisti darbuotoją darbdavio valia atleisti ir pagal 56 str. 1 d. numatytas priežastis: „1. Darbdavys, išskyrus valstybės ar savivaldybės įstaigas, išlaikomas iš valstybės ar savivaldybės biudžeto, Valstybinio socialinio draudimo fondo biudžeto ar iš kitų valstybės įsteigtų fondų lėšų, valstybės ar savivaldybės įmones, viešąsias įstaigas, kurių savininkė yra valstybė arba savivaldybė, ar Lietuvos bankas, turi teisę nutraukti darbo sutartį su darbuotoju dėl priežasčių, nenurodytų šio Kodekso 56 straipsnio 1 dalyje bei kitų priežasčių, įspėjęs prieš tris darbo dienas ir sumokėjęs ne mažesnę kaip šešių mėnesių vidutinio darbo užmokesčio dydžio išeitinę išmoką.“	Nepritarti	Darbuotojo atleidimas darbdavio valia yra būtent tuo specifinis, kad darbuotojas atleidžiamas dėl kitų nei 56 straipsnyje nustatytų aplinkybių. Šios išimties atsisakymas nepagrįstai išplėstų galimybę atleisti darbuotojo darbdavio valia. Atkreiptinas dėmesys, kad profesinės sąjungos iš viso nepritaria šiam atleidimo pagrindui. Tuo tarpu jį praplėtus, būtų mažesnė apsauga darbuotojui.
VŠĮ „Investuok Lietuvoje“ (2015-10-27)	58	1	Pasiūlymas DK projekte draudžiama atleisti darbuotojus darbdavio valia pagal 56 straipsnio 1 dalyje numatytas priežastis (dėl įgūdžių trūkumo, įmonės reorganizavimo ir t.t.), tačiau tai - perteklinis reguliavimas. Šios priežastys yra dažniausiai pasitaikančios. Todėl net atleidimo darbdavio valia atveju paliekama galimybė darbuotojui teisiškai ginčyti pagal šį straipsnį įvykdytą darbo sutarties nutraukimą, ir didžiausias šio darbo sutarties nutraukimo būdo privalumas - teisinis aiškumas ir teisinės rizikos darbdaviui sumažinimas - ryškiai sumažėja. Siūloma leisti darbuotoją darbdavio valia atleisti ir pagal 56 str. 1 d. numatytas priežastis: „1. Darbdavys, išskyrus valstybės ar savivaldybės įstaigas, išlaikomas iš valstybės ar savivaldybės biudžeto, Valstybinio socialinio draudimo fondo biudžeto ar iš kitų valstybės įsteigtų fondų lėšų, valstybės ar savivaldybės įmones, viešąsias įstaigas, kurių savininkė yra valstybė arba savivaldybė, ar Lietuvos bankas, turi teisę nutraukti darbo sutartį su darbuotoju dėl priežasčių, nenurodytų šio Kodekso 56 straipsnio 1 dalyje bei kitų priežasčių, įspėjęs prieš tris darbo dienas ir sumokėjęs ne mažesnę kaip šešių mėnesių vidutinio darbo užmokesčio dydžio išeitinę išmoką.“	Nepritarti	Darbuotojo atleidimas darbdavio valia yra būtent tuo specifinis, kad darbuotojas atleidžiamas dėl kitų nei 56 straipsnyje nustatytų aplinkybių. Šios išimties atsisakymas nepagrįstai išplėstų galimybę atleisti darbuotojo darbdavio valia. Atkreiptinas dėmesys, kad profesinės sąjungos iš viso nepritaria šiam atleidimo pagrindui. Tuo tarpu jį praplėtus, būtų mažesnė apsauga darbuotojui.
Lietuvos profesinių sąjungų konfederacijos moterų centras 2015-06-08 (G-2015-5561)	60	1	LPSK Moterų Centrui ypač didelį susirūpinimą kelia smarkiai sumažėjusios garantijos nėščioms ir vaikus iki trijų metų auginančioms moterims pagal naują Darbo kodekso projekto 60 straipsnį. Jeigu bus įteisintos Darbo kodekso projekto 60 str. 1 d. nuostatos, tai neigiamai atsilieps šalies demografinei situacijai Lietuvoje, kuri ir dabar kelia susirūpinimą. Tikėtina, kad jaunos moterys, norėdamos išsilaikyti darbo rinkoje (jeigu darbo vieta bus saugoma tik 4 mėnesius), motinystės planus atidės neribotam laikui. Sunku net įsivaizduoti, kokiai įstaigai jauna motina galėtų patikėti prižiūrėti vos 4 mėnesių kūdikį. Nereikia pamiršti, kad didžiuosiuose Lietuvos miestuose jau ne vienus metus iš eilės konstatuojamas lopšelių-darželių trūkumas. Ne mažesnį nerimą kelia ir šio straipsnio 3 d. nuostatos. Neabejojame, kad tai būdas pabloginti darbuotojų (ypač jaunų moterų) darbo sąlygas arba net jais/jomis „atsikratyti”, jeigu to “kito darbo” neatsirastų. Atsižvelgiant į minėtas priežastis ir pasekmes, manome, kad būtina palikti dabartiniame Darbo kodekse įtvirtintas garantijas dėl nėščių moterų ir darbuotojų, auginančių vaikus iki 3 m. amžiaus	Nepritarti	Sutarus su socialiniais partneriais buvo nutarta perkelti šiuo metu galiojančio Darbo kodekso 132 straipsnyje įtvirtintas garantijas darbuotojams, auginantiems vaikus. Darbo kodekso projekto 56 straipsnyje numatyta, kad su darbuotojais, auginančiais vaiką (vaikus) iki trejų metų amžiaus, darbo sutartis negali būti nutraukta darbdavio iniciatyva nesant darbuotojo kaltės. Projekto 129 straipsnio dalyje taip pat numatyta, kad darbdavys užtikrina darbuotojo teisę po tikslinių atostogų grįžti į tą pačią ar lygiavertę darbo vietą (pareigas) ne mažiau palankiomis nei buvusios darbo sąlygomis, įskaitant darbo užmokestį, ir naudotis visomis geresnėmis sąlygomis, įskaitant teisę į darbo užmokesčio padidėjimą, į kurias jis būtų turėjęs teisę, jeigu būtų dirbęs. Reglamentuojant darbo laiko režimą taikant suminę darbo laiko apskaitą, Projekto 113 straipsnio 3 dalis nustato, kad teisę pasirinkti pamainą per dvi darbo dienas nuo jų pranešimo turi asmenys, auginantys vaiką iki trejų metų amžiaus, o asmenys, auginantys vaiką iki septynerių metų amžiaus, jei yra tokia galimybė.
Teisės institutas	66	Siūlomo projekto 66 str. 2 d. nuostata (darbo sutarties terminas gali būti nustatomas iki tam tikros kalendorinės datos, tam tikromis dienomis, savaitėmis, mėnesiais ar metais skaičiuojamam terminui, iki tam tikros užduoties įvykdymo ar tam tikrų aplinkybių atsiradimo, pasikeitimo ir pasibaigimo), manytina, loginiu požiūriu turėtų būti formuluojama kaip alternatyva, t. y., kad darbo sutarties terminas nustatomas ne „iki tam tikros užduoties įvykdymo ar tam tikrų aplinkybių atsiradimo, pasikeitimo ir [pabraukta – mūsų] pasibaigimo“, o „iki tam tikros užduoties įvykdymo, pasikeitimo ar [pabraukta – mūsų] pasibaigimo“. Analogiškai ir 71 str. („Laikinojo darbo sutarties sąvoka ir rūšys“) 3 d.: „[...] iki tam tikros užduoties įvykdymo ar tam tikrų aplinkybių atsiradimo, pasikeitimo ar [pabraukta – mūsų] pasibaigimo“.	Pritarti
Teisės institutas	67	4	Projekto 67 str. 4 d. numatant, kad terminuotos darbo sutartys gali būti sudaromos arba pratęstos neribotą skaičių kartų įstatyme nustatytu pagrindu, neįgyvendinama direktyvos 1999/70/EB 5 str. reikalavimus, nes minėtos direktyvos nuostatos gali būti netaikomos tik laikino įdarbinimo įmonėms (preambulė), o išimtis valstybės gali daryti tik 2 str. pagrindu, kuris nenumato galimybės daryti išimtis sudarant darbo sutartis su renkamais ar skiriamais darbuotojais, kūrybinių profesijų, pedagoginiais ir mokslo darbuotojais, kolegialių renkamųjų organų skiriamais darbuotojais ar kitais darbuotojais.	Nepritarti	šiuos atvejus reglamentuos kiti įstatymai, o jie turės atitikti direktyvos reikalavimus. Kita vertus Susitarimo prie direktyvos 1999/70 5 straipsnis, numatantis priemones išvengti piktnaudžiavimų, kaip piktnaudžiavimo išvengimo priemonę įvardina objektyvias aplinkybes, pagrindžiančias atnaujinimą. Paprastai tokie įstatymai, numato šias aplinkybes (nėra darbuotojo, darbuotojo atestacija, pasitikėjimo įgavimas ir pan.)
Asociacija „INFOBALT“ 2015-10-27 Lietuvos verslo konfederacija 2015-10-29 (G-2015-9531)	67	Maksimalus darbo sutarties terminas ir jo išimtys: Maksimalus darbo sutarties terminas, taip pat paeiliui einančių sutarčių, kurios yra sudarytos su tuo pačiu darbuotoju tai pačiai darbo funkcijai atlikti, bendra maksimali trukmė yra dveji metai. Paeiliui einančiomis laikomos darbo sutartys, kurias skiria ne ilgesnis kaip dviejų savaičių laikotarpis. Dvejų metų trukmė yra per trumpa. Konkretaus atvejo pavyzdys: Į motinystės atostogas išėjus vienai darbuotojai (X) į jos pareigas priimama nauda darbuotoja (Y) pagal terminuotą sutartį. Besibaigiant dviems metams, į motinystės atostogas išeina kita kolegė (Z). Norėtųsi pratęsti terminuotą sutartį ar pasirašyti naują su darbuotoja Y. Tačiau šios nuostatos to neleidžia padaryti.	Pritarti	1. Maksimalus terminuotos darbo sutarties terminas, taip pat paeiliui einančių sutarčių, kurios yra sudarytos su tuo pačiu darbuotoju tai pačiai darbo funkcijai atlikti, bendra maksimali trukmė yra dveji metai., išskyrus jei darbuotojas priimamas laikinai dirbti į laikinai nesančio darbuotojo darbo vietą. Paeiliui einančiomis laikomos darbo sutartys, kurias skiria ne ilgesnis kaip dviejų savaičių mėnesių laikotarpis.
Asociacija „INFOBALT“ 2015-10-27 Lietuvos verslo konfederacija 2015-10-29 (G-2015-9531)	68	3,4	Išmoka už vėlavimą įspėti apie terminuotos darbo sutarties pasibaigimą galėtų būti taikoma tik tuomet, jei terminas apibrėžtas ne data, o įvykiu. Priešingu atveju darbuotojas įgyja teisę nepagrįstai praturėti darbdavio sąskaita, nors darbo sutarties termino pabaiga jam yra aiškiai žinoma (jei ji apibrėžta ne įvykiu). Išmoka už terminuotos darbo sutarties pasibaigimą, trukusią ilgiau nei 3 metus, neturi būti mokama. Terminuotos darbo sutarties esmė – laike ribotų darbo santykių sukūrimas. Apie tai šalys žino iš anksto ir gali atitinkamai pasiruošti.	Nepritarti	griežtesnis reguliavimas nustatytas, kadangi bus galima sudaryti terminuotas darbo sutartis nuolatinio pobūdžio darbams, ko dabartinis Darbo kodeksas neleidžia.
Asociacija „INFOBALT“ 2015-10-27 Lietuvos verslo konfederacija 2015-10-29 (G-2015-9531)	70	1	Pirmenybė sudaryti neterminuotą sutartį turėtų būti suteikta tokį patį (ne panašų) darbą dirbančiam darbuotojui pagal terminuotą darbo sutartį. Praktikoje sunku apibrėžti pareigybės lygiavertiškumą – tam tikros sritys, nors ir yra panašios, gali iš esmės skirtis. Darbdavys planuoja darbuotojų skaičių ir sprendžia dėl darbo sutarties pobūdžio pagal verslo srautus ir poreikius. Atsiradęs poreikis sudaryti neterminuotą darbo sutartį su tam tikros kvalifikacijos specialistu nereiškia, kad iškils ir poreikis teikti panašias paslaugas (sudaryti neterminuotą darbo sutartį). Papildomai pažymėtina, kad pagal terminuotą darbo sutartį dirbantis darbuotojas nelaikytinas pakaitiniu (pagal analogiją su valstybės tarnyba), todėl prioritetas pagal terminuotą darbo sutartį dirbantiems darbuotojams neturi būti nustatomas.	Nepritarti	iškilus ginčui, jis bus sprendžiamas nustatyta tvarka.
Asociacija „INFOBALT“ 2015-10-27 Lietuvos verslo konfederacija 2015-10-29 (G-2015-9531)	73	3	Laikinasis darbuotojas turi teisę per 1 dieną iki darbo pradžios (visos informacijos apie darbą gavimo dienos) atsisakyti dirbti pas laikinojo darbo naudotoją. Siūloma nuostata ženkliai apriboja laikinojo įdarbinimo bendrovių veiklą. Pagal įprastai taikomą veiklos modelį bendrovė ar pats darbo naudotojas atsirenka konkretų kandidatą. Bendrovė ir darbo naudotojas sudaro paslaugų teikimo sutartį, kuri paprastai gali būti nutraukta tik dėl sutarties pažeidimo ar tik laikinojo darbo naudotojui paliekant teisę vienašališkai nutraukti sutartį. Laikinajam darbuotojui leidus atsisakyti dirbti pas darbo naudotoją, šis galėtų nutraukti paslaugų sutartį ir pareikalauti atlyginti nuostolius. Tokių nuostolių laikinojo įdarbinimo bendrovė iš laikinojo darbuotojo negalėtų išsireikalauti regreso tvarka, kadangi nėra darbuotojo atsakomybės sąlygų (neteisėtų veiksmų, kaltės). Siūlytina į DK neįtraukti komentuojamos nuostatos.	Nepritarti	nes būtų apribotos laikinų jų darbuotojų galimybės dirbti kitą darbą.
Laisvosios rinkos institutas	84	3	Pagal nuostatos tekstą darbo užmokestį privaloma mokėti, net jei darbuotojas faktiškai nedirbo, nors ir privalėjo. Siūlome pakeisti šią nuostatą taip: „Darbo užmokestis darbuotojui mokamas tik už laiką, kurį darbuotojas turėjo vykdyti ir vykdė darbo funkciją pagal darbdavio kvietimą dirbti, išskyrus šio straipsnio 4 dalyje nustatytą atvejį. <...>“	Pritarti
Asociacija „INFOBALT“ 2015-10-27 Lietuvos verslo konfederacija 2015-10-29 (G-2015-9531)	86	1	Aptariama nuostata draudžia darbdaviui trukdyti darbuotojui nenustatytos apimties darbo sutarties metu dirbti kitam darbdaviui pagal darbo sutartį, nepriklausomai nuo jos rūšies. Ši nuostata iš esmės paneigia nekonkuravimo ir konfidencialumo įsipareigojimo instituto efektyvų taikymą. Esant aptariamam draudimui, abejotinas šios darbo sutarties rūšies praktinis pritaikomumas dėl pirma paminėtų rizikų, jog nebus apsaugota konfidenciali informacija/paneigiamas nekonkuravimo įsipareigojimas. Siūlytina performuluoti nuostatą nurodant, kad dirbti pas kitus darbdavius toks darbuotojas gali tik esant darbdavio leidimui.	Nepritarti	siūlymas labai apsunkintų darbuotojo padėtį bei galimybes užsidirbti.
Asociacija „INFOBALT“ 2015-10-27 Lietuvos verslo konfederacija 2015-10-29 (G-2015-9531)	102	2	Projekte numatyta pareiga sumokėti direktoriui 1 VDU išmoką, jei jis atleidžiamas suėjus terminui. Siūlytume nuostatos atsisakyti – nebelieka skirtumo tarp darbo sutarties su direktoriumi nutraukimo pagal terminuotą (suėjus terminui) ir neterminuotą sutartis.	Nepritarti	abiem atvejais tai yra terminuoto pobūdžio darbas, o išmoka tam tikrą laiką užtikrina darbuotojo saugumą ieškant kito darbo.
Teisės institutas	106	Projekto 106 straipsnio 3 d. numatyta, kad „Dienpinigiai ir kitos išmokos, išskyrus skirtas su komandiruote susijusioms faktinėms kelionės, nakvynės ir maitinimo išlaidoms kompensuoti, laikomi darbo užmokesčio dalimi.“ Nėra aišku, ar tai sudaro bazinį darbo užmokestį DK 137 str. 2 d. 1 p. ir įeina į minimalų darbo užmokestį, ar kaip papildoma darbo užmokesčio dalis, numatyta DK 137 str. 2 d. 2 p. Siūlome patikslinti Projekto 106 straipsnio 3 d. įrašant po žodžio „laikomi“ įrašant žodį „papildoma“. Kita vertus, kaip šios nuostatos suderinamos su to paties straipsnio 5 d., kuri numato, kad tokių išmokų mokėjimas negalimas, jei komandiruotės trukmė neviršija 30 dienų. – neaišku dėl dienpinigių, kurie turi būti išmokami, jei asmuo komandiruojamas ilgiau kaip 1 dienai (DK 105 str. 3 d.).	Nepritarti	Šia nuostata siekiama įgyvendinti 1996 m. gruodžio 16 d. Europos Parlamento ir Tarybos direktyvos 96/71/EB dėl darbuotojų komandiravimo paslaugų teikimo sistemoje (toliau – Direktyva 96/71/EB) 3 straipsnio 7 dalies nuostatą. Minėta nuostata yra šiuo metu galiojančio Garantijų komandiruotiems darbuotojams įstatymo 4 straipsnio 2 dalyje. Priėmus naująjį Darbo kodeksą Garantijų komandiruotiems darbuotojams įstatymas bus pripažintas netekusiu galios. Atitinkamai galima pažymėti ir dėl 30 dienų termino, kas taip pat įtvirtinta Direktyvos 96/71/EB 3 straipsnio 3 dalyje. Taip pat atkreipiame dėmesį, kad minėtos garantijos taikomos tik užsienio jurisdikcijai priklausančio darbdavio darbuotojams.
Laisvosios rinkos institutas	106	1	Aiškinant pažodžiui, ši nuostata draudžia užsienio darbdaviams siųsti savo darbuotojus komandiruotėn į Lietuvą kitais tikslais nei nurodyta. Tikrovėje tokių tikslų gali būti daugybė, pvz., susitikti su esamais ar potencialiais verslo partneriais arba tirti rinką. Siūlome aiškiai nustatyti, kad užsienio darbdaviai gali siųsti savo darbuotojus komandiruotėn į Lietuvą ir kitais tikslais.	Nepritarti	Ši nuostata siekiama įgyvendinti 1996 gruodžio 16 d. direktyvos 1996/71/EB dėl darbuotojų komandiravimo paslaugų teikimo sistemoje 1 str. 3 d. Šiuo metu galiojančiame Garantijų komandiruotiems darbuotojams įstatymo 1 str. 1 d. nepagrįstai išplečia Direktyvos taikymą, darbuotojams, išsiųstiems laikinai dirbti iš Lietuvos kitoje valstybėje. Tokiu būdu DK projekto 106 str. 1 d. ištaisomas platesnis reguliavimas, nei tai numato Direktyva. Darbuotojai, atvykstantys kitais pagrindais, nei numato 106 str. 1 d. nebus laikomi komandiruojamais darbuotojais Direktyvos prasme ir jiems nebus taikomos 106 str. 2 dalyje nustatytos garantijos.
Teisės institutas	108	Projekto 108 str. nuostatos turi nešti specifinį reguliavimą, palengvinant mažų įmonių darbdaviams biurokratinę – administracinę naštą, pvz., dėl atitinkamų dokumentų (pvz., personalo registrų žurnalai, žiniaraščiai, laikraščiai ir kt. formos ir pan., kurios yra ne tik administracinė našta, bet ir papildomos išlaidos darbdaviui) pildymo, registravimo ir pan., tačiau šiais klausimais išimčių mažoms įmonėms nenumatyta. Taip pat to paties straipsnio 3 punkte numatyta galimybė nustatyti ilgesnį išbandymo terminą iki 6 mėnesių yra nepagrįsta, lyginant su kitais darbdaviais, kurie tokią galimybę turi tik dėl 3 mėn. termino. Paradoksalu pastebėti ką tik priimto darbuotojo gebėjimus didelėje įmonėje per trumpesnį laikotarpį, nei jie gali būti parodomi mažoje įmonėje per dvigubai ilgesnį laikotarpį.	Pritarti	socialiniai partneriai sutarė braukti pailgintus išbandymo terminus.
Asociacija „Investors' Forum“ 2015-10-28 (G-2015-9466)	111	1	DK projekte sudaroma galimybė atleisti darbuotojus darbdavio valia pagal 56 straipsnio 1 dalyje numatytas priežastis (dėl įgūdžių trūkumo, įmonės reorganizavimo ir t.t.), tačiau tai – perteklinis reguliavimas. Šios priežastys yra dažniausiai pasitaikančios. Todėl net atleidimo darbdavio valia atveju paliekama galimybė darbuotojui teisiškai ginčyti pagal šį straipsnį įvykdytą darbo sutarties nutraukimą, ir didžiausias šio darbo sutarties nutraukimo būdo privalumas – teisinis aiškumas ir teisinės rizikos darbdaviui sumažinimas – ryškiai sumažėja. Siūloma leisti darbuotoją darbdavio valia atleisti ir pagal 56 str. 1 d. numatytas priežastis: „1. Darbdavys, išskyrus valstybės ar savivaldybės įstaigas, išlaikomas iš valstybės ar savivaldybės biudžeto, Valstybinio socialinio draudimo fondo biudžeto ar iš kitų valstybės įsteigtų fondų lėšų, valstybės ar savivaldybės įmones, viešąsias įstaigas, kurių savininkė yra valstybė arba savivaldybė, ar Lietuvos bankas, turi teisę nutraukti darbo sutartį su darbuotoju dėl priežasčių, nenurodytų šio Kodekso 56 straipsnio 1 dalyje bei kitų priežasčių, įspėjęs prieš tris darbo dienas ir sumokėjęs ne mažesnę kaip šešių mėnesių vidutinio darbo užmokesčio dydžio išeitinę išmoką.“	Nepritarti	Darbuotojo atleidimas darbdavio valia yra būtent tuo specifinis, kad darbuotojas atleidžiamas dėl kitų nei 56 straipsnyje nustatytų aplinkybių. Šios išimties atsisakymas nepagrįstai išplėstų galimybę atleisti darbuotojo darbdavio valia. Atkreiptinas dėmesys, kad profesinės sąjungos iš viso nepritaria šiam atleidimo pagrindui. Tuo tarpu jį praplėtus, būtų mažesnė apsauga darbuotojui.
VŠĮ „Investuok Lietuvoje“ (2015-10-27)	111	1	DK projekte numatoma mažinti suminės apskaitos laikotarpį nuo 4 mėn., egzistuojančių šiuo metu, iki 3 mėn. Tačiau Lietuva - vienintelė Centrinės ir Rytų Europos regiono šalis (išskyrus Latviją), numatanti mažesnį nei 4 mėn. apskaitinį laikotarpį. Toks reglamentavimas pakenktų Lietuvai konkurencinėje kovoje dėl užsienio investicijų gamybos ir kituose sektoriuose. Todėl siūloma numatyti 4 mėn. apskaitinį laikotarpį. Antra, daugelis Centrinės ir Rytų Europos regiono šalių yra numačiusios galimybę kolektyvinėje sutartyje prailginti apskaitinį laikotarpį iki 12 mėn. Siūloma tai numatyti ir DK projekte: “1. Darbo laiko režimas yra darbo laiko normos faktinis paskirstymas per darbo dieną (pamainą), savaitę, mėnesį ar kitą apskaitinį laikotarpį, kuris negali viršyti trijų keturių paeiliui einančių mėnesių. Kolektyvinėje sutartyje galima sutarti dėl kito apskaitinio laikotarpio, neviršijančio šešių paeiliui einančių mėnesių.”	Nepritarti	Dėl tokio laikotarpio buvo susitarta Trišalėje taryboje.
Laisvosios rinkos institutas	111	1	Žodis „faktas“ reiškia tikrą, nepramanytą įvykį[6], t. y. kas jau įvyko. Būtent tokia prasme žodžiai „faktinis“ ir „faktiškai“ yra naudojami kitur Projekte (pvz. 106 str. 3 d., 118 str. 2 d., 152 str. 1 d.). Darbo režimas yra norminė sąvoka, aprašanti siekiamą/planuojamą, t. y. būsimą, o ne faktinį, jau įvykusį darbo laiko paskirstymą.	Pritarti
Teisės institutas	111	4	Projekto 111 str. 4 d. nuoroda į Vyriausybės nutarimą, numatantį iki šiol galiojančią normą, kuri paprastai nustato įstaigos darbo laiką, o ne darbuotojų darbo laiko normas. Todėl siūlome pradėti sakinį įrašant žodį „Darbuotojų“.	Nepritarti	siūlymas nėra esminis, iš normos yra aišku, kad tai bus darbuotojų darbo laiko režimas. Šiuo atveju kaip tik režimas, o ne darbo laiko norma būtų modifikuojamas Vyriausybės nutarimu.
Lietuvos teatrų ir koncertinių įstaigų darbuotojų profesinių sąjungų federacija 2015-04-23 (G-2015-3460)	113	Darbo kodekso II skirsnis, kuriame numatyta daugybė kūrybinių darbuotojų padėtį bloginančių punktų – terminuotos darbo sutartys, supaprastintas darbo sutarties nutraukimas neesant darbuotojo kaltės. Ypatingą nerimą kelia DK 113 straipsnis, kuriame apibrėžiamos nemokamos kūrybinės atostogos. Šis straipsnis kūrybinius darbuotojus paverčia sezoniniais darbininkais. Yra parengtas naujas „Scenos meno įstatymas“. Jei bus priimtas DK pataisos (110-113 str.) naujasis „Scenos meno įstatymas“, kur aiškiai apibrėžti darbo santykiai bei socialinės garantijos kūrybiniams darbuotojams, nebeteks savo juridinės galios. Norint apibrėžti kūrybinių darbuotojų veiklą, socialines garantijas ir darbo santykius, reikia vadovautis „Profesionaliojo Scenos meno įstatymu“.	Nepritarti	Sutarus su socialiniais partneriais buvo atsisakyta darbo santykių ypatumų sportininkams, pedagogams, kultūros darbuotojams. Šių nuostatų nebėra Lietuvos Respublikos Seime registruotame Projekte.
Teisės institutas	115	2	2	Projekto 115 str. 2 d. 2 p. neaiški normos įgyvendinimo praktika, nes tik po metų galima spręsti ar tai naktinis dabas, ar ne ?	Nepritarti	tokia formuluotė naudojama ir direktyvoje 2003/88/EB.
Teisės institutas	116	1,2	Projekto 116 str. 1 d. neaišku, ko negalima viršyti, nes du kartus nurodyta, „darbo dienos (pamainos) trukmė negali viršyti 24 val., tačiau negali viršyti darbuotojo darbo laiko normos ...“. Projekto 116 str. 1 ir 2 dalyse minimas paros darbo laikas, kuris gali būti iki 24 val.. Neaišku, kaip derinasi 24 val. darbo dienos (pamainos) trukmė su minimaliu poilsio laiku ir darbo naktį apribojimais, numatytais direktyvoje Nr. 2003/88/EB „Dėl tam tikrų darbo laiko organizavimo aspektų“, kur numatyta, kad „Valstybės narės imasi būtinų priemonių užtikrinti, kad kiekvienas darbuotojas turėtų teisę į minimalų 11 valandų nepertraukiamo kasdienio poilsio laiką per parą“ (3 straipsnis), kad „naktinės pamainos darbuotojai, kurių darbas susijęs su ypatingais pavojais arba kurių fizinis ar protinis darbo krūvis yra didelis, bet kuriuo 24 valandų trukmės laikotarpiu, kai jie dirba naktinį darbą, nedirbtų daugiau kaip aštuonias valandas“(8 straipsnis). Šių straipsnių nuostatų galima nesilaikyti tik išimtinais direktyvoje numatytais atvejais: „Remiantis šio straipsnio 2 dalimi, nuo 3, 4, 5, 8 ir 16 straipsnių leidžiama nukrypti: a) tais atvejais, kai darbuotojo darbo ir gyvenamoji vieta yra toli viena nuo kitos, įskaitant darbą atviroje jūroje, arba kai darbuotojo skirtingos darbo vietos yra toli viena nuo kitos; b) su apsauga ir sekimu susijusiai veiklai, reikalaujančiai nuolatinio buvimo, kad būtų apsaugotas turtas ir asmenys, ypač apsaugos darbuotojams, prižiūrėtojams ir apsaugos firmoms; c) veiklai, susijusiai su nepertraukiamomis paslaugomis arba nenutrūkstama gamyba, ypač: i) paslaugoms, susijusioms su priėmimu, gydymu ir (arba) priežiūra, teikiamoms ligoninėse arba panašiose įstaigose, įskaitant mokomąją praktiką atliekančių gydytojų, nuolatinės globos institucijų ir kalėjimų darbą; ii) dokų arba oro uostų darbuotojams; iii) teikiant spaudos, radijo, televizijos, filmų kūrimo, pašto ir telekomunikacijų paslaugas, greitosios pagalbos, priešgaisrinės ir civilinės apsaugos paslaugas; iv) dujų, vandens ir elektros gamybai, perdavimui ir paskirstymui, buitinių atliekų surinkimo ir deginimo įmonėms; v) pramonės rūšims, kuriose darbo negalima nutraukti dėl techninių priežasčių; vi) mokslo tyrimams ir taikomajai veiklai; vii) žemės ūkiui; viii) darbuotojams, kurių darbas susijęs su miesto keleivių vežimu reguliariais reisais; d) kai numatomas didelis veiklos padidėjimas, ypač: i) žemės ūkyje; ii) turizmo srityje; iii) pašto paslaugų srityje; e) geležinkelių transporte dirbantiems asmenims: i) kurių darbas yra su pertrūkiais; ii) kurie savo darbo laiką praleidžia traukiniuose; arba iii) kurių veikla yra susijusi su transporto tvarkaraščiais ir būtinumu užtikrinti eismo nenutrūkstamumą bei reguliarumą; f) Direktyvos 89/391/EEB 5 straipsnio 4 dalyje nurodytomis aplinkybėmis; g) įvykus nelaimingam atsitikimui arba kai gresia jo pavojus.“ Dirbant pamainomis pagal direktyvos nuostatas gali būti numatytos išimtys, priimtos tik įstatymais ir kitais teisės aktais arba kolektyvinėmis sutartimis ar darbdavių ir darbuotojų susitarimais, su sąlyga, kad darbuotojams suteikiamas lygiavertis kompensuojamojo poilsio laikas arba, išskirtiniais atvejais, kai dėl objektyvių priežasčių suteikti lygiavertį kompensuojamojo poilsio laiką neįmanoma, suinteresuotiems darbuotojams suteikiama atitinkama apsauga. Projekte jokios apsaugos nenumatyta.	Nepritarti Nepritarti	painiojama darbo laiko norma ir darbo laiko normos sudėtinė dalis (trukmė per ataskaitinio laikotarpio dalį – parą). apsauga suteikiama jiems budint tokiu būdu – galioja suminės darbo laiko apskaitos taisyklės (kompensuojama laisvu laiku vėliau), suteikiamos galimybės pailsėti ir suteikiamos galimybės pavalgyti darbo vietoje.
Teisės institutas	116	2,4	Projekto 116 straipsnio 2 dalyje „darbdavio nurodytoje vietoje“ gali reikšti ir darbuotojo namus. Siūlome braukti paskutinį sakinį, nes nėra aišku, kaip praktikoje jį įgyvendinti, nes, kaip kompensaciją už pailgintą darbo laiką, siūloma 2 kartus pertrauka pavalgyti? Tuo labiau, kad tai numatoma to paties straipsnio 3 d. To paties straipsnio 4 dalyje nėra aišku kaip praktikoje apmokėti už ne darbo laiku skaičiuojamą laiką.	Nepritarti Nepritarti	3 d. apims ir aktyvų budėjimą. darbo laikas, kurį darbuotojas budės bus sutartas šalių.
Asociacija „INFOBALT“ 2015-10-27 Lietuvos verslo konfederacija 2015-10-29 (G-2015-9531)	116	4	116 str. 4 dalis Darbuotojo buvimas ne darbovietėje, bet esant pasirengusiam atlikti tam tikrus veiksmus ar atvykti į darbovietę kilus būtinybei įprastiniu poilsio laiku (pasyvusis budėjimas namie), nelaikomas darbo laiku, išskyrus faktiškai atliktų veiksmų laiką. Toks budėjimas negali trukti ilgesnį kaip dviejų savaičių per keturias savaites laikotarpį. Dėl tokio pasyviojo budėjimo namie turi būti susitarta darbo sutartyje ir darbuotojui mokama ne mažesnė kaip 10 procentų dydžio bazinio (tarifinio) mėnesio atlyginimo priemoka už kiekvieną budėjimo ne darbovietėje savaitę. Už faktiškai atliktus veiksmus apmokama kaip už atliktą darbo laiką. Straipsnis reikalingas. Tikslinga ir numatyti pasekmes darbuotojui neatliekant savo pareigų. Darbdavio pareiga numatyta aiškiai, o darbuotojo pareigos nėra.	Nepritarti	darbuotojo atsakomybė numatyta 57 str. 2 d. 1 ir 2 p.
Asociacija „Investors' Forum“ 2015-10-28 (G-2015-9466)	117	5	Siūlytina įtraukti šiuo metu galiojantį reglamentavimą, kad, jei darbuotojo pareigybė įtraukta į administracijos pareigūnų sąrašą, tai tokių darbuotojų darbas, viršijantis nustatytą darbo trukmę, nelaikomas viršvalandiniu darbu. Tokia nuostata turėtų būti taikoma ne tik vadovui, o visai įmonės vadovybei: 5. Viršvalandiniu darbu nelaikomas administracijos pareigūnų darbas, viršijantis nustatytą darbo trukmę. Tokių pareigų sąrašas nustatomas darbo tvarkos taisyklėse.	Pritarti iš dalies	Toks reguliavimas, kai administracijos pareigūnų darbas, viršijantis nustatytą darbo laiko trukmę, nelaikomas viršvalandiniu darbu, suteikia darbdaviui galimybę nepagrįstai išplėsti administracijos pareigūnų ratą. Pažymėtina, kad Trišalėje taryboje buvo susitarta dėl 142 straipsnio papildymo 6 dalimi: „6. Juridinio asmens vadovaujančių darbuotojų (šio Kodekso 99 straipsnio 1, 3 ir 4 dalis) darbas poilsio dieną, švenčių dieną, darbas naktį ir viršvalandinis darbas yra apskaitomas, tačiau už jį nėra mokama, nebent šalys darbo sutartyje susitaria kitaip. Juridinio asmens vadovaujančių darbuotojų skaičius, įmonėje, įstaigoje ar organizacijoje negali sudaryti daugiau nei 20 procentų darbdavio darbuotojų vidutinio skaičiaus.“
Asociacija „INFOBALT“ 2015-10-27 Lietuvos verslo konfederacija 2015-10-29 (G-2015-9531)	125	125 straipsnis. Teisė į visos trukmės kasmetines atostogas ar jų dalį <...> 5. Teisė pasinaudoti visomis ar dalimi kasmetinių atostogų (arba gauti piniginę kompensaciją už jas šio Kodekso nustatytu atveju) prarandama praėjus trejiems metams nuo kalendorinių metų, kuriais buvo įgyta teisė į visos trukmės kasmetines atostogas, pabaigos. Labai svarbu darbuotojus skatinti panaudoti atostogų laiką, todėl reikėtų apibrėžti kokio dydžio nepanaudotos atostogos gali būti. Remiantis siūloma nuostata, darbuotojas gali būti sukaupęs iki trijų metų atostogas. Tai gerokai per daug. Pasiūlymas: maksimumas turėtų būti 40 darbo dienų nepanaudotų atostogų. Tokia nuostata būtų aktuali abiems pusėms – darbdaviui dėl galimų kompensacijų; darbuotojui dėl poilsio.	Nepritarti	netikslinga nurodyti tikslų skaičių, kadangi atskiroms darbuotojų grupėms atostogų trukmė gali skirtis.
Laisvosios rinkos institutas	128	2	Tais atvejais, kai atostogų trukmė trumpa, šis reikalavimas darbuotojui jokios reikšmės neturi (ar svarbu gauti vienos dienos atostogpinigius prieš pailgintą savaitgalį?), o darbdaviui sudaro ženklią administracinę naštą. Siūlome šį reikalavimą taikyti tik išmokant atostogpinigius už ne trumpesnės nei 5 darbo dienų trukmės atostogas.	Nepritarti	Siūlytina pritarti Seimo narių pasiūlymui dėl 128 str. papildymo 3 dalimi, kurioje siūloma nustatyti, kad darbuotojo atskiru prašymu suteikiant kasmetines atostogas atostogpinigiai mokami įprasta darbo užmokesčio mokėjimo tvarka.
Teisės institutas	133	Kaip siejasi projekto 36 str. ir 133 str. 4 d. ar į patirtas išlaidas įeis ir darbo užmokestis už mokymosi atostogas ? Jei taip, 36 str. reikėtų nuorodos ir į 133 str. 4 d.	Nepritarti	šalys tai reguliuos susitardamos.
Teisės institutas	134	2	Abejones kelia projekto 134 str. 2 d., nes šalių susitarimu nustačius, kad kūrybinės atostogos bus apmokamos ir jų laikotarpis bus įtrauktas į darbo metus kasmetinėms atostogoms gauti (projekto 125 str. 4 d. 5p.), gali sukelti nelygybę kitų darbuotojų atžvilgiu, kuriems nepavyks susitarti dėl šių atostogų apmokėjimo, o be to šio laikotarpio įskaitymas į darbo metus sukels ir vėlesnes pasekmes, t.y. skaičiuojant darbo stažą socialinei draudimo pensijai gauti. Darbo stažo klausimas neturėtų būti darbo sutarties objektas, kadangi nei dabartiniame socialinio draudimo pensijų įstatyme, nei jo naujoje redakcijoje – tai nenumatoma.	Nepritarti	Daug klausimų šalys turi teisę reguliuoti šalių susitarimais, išskyrus kodekse numatytas išimtis.
Asociacija „INFOBALT“ 2015-10-27 Lietuvos verslo konfederacija 2015-10-29 (G-2015-9531)	138	3	1. Darbo apmokėjimo sistema nustatytina tik kolektyvinėje sutartyje. Pareiga viešinti apmokėjimo sistemą darbovietėje, kurioje vidutinis darbuotojų skaičius viršija 50 (jei nėra sudaryta kolektyvinė sutartis) netaikytina.	Nepritarti	viešinimo nėra, yra tik visų darbuotojų supažindinimas su darbo apmokėjimo sistema.
Asociacija „Investors' Forum“ 2015-10-28 (G-2015-9466)	138	3	Numatoma, kad darbdavys turės paviešinti savo darbuotojams darbo užmokesčio įmonėje sistemą, o kartu ir darbuotojų darbo užmokesčio dydžius pagal pareigybes ir kvalifikaciją. Toks reguliavimas pažeistų teisėtus darbdavių interesus, nes sudarytų galimybes kitoms įmonėms naudotis šia informacija “persiviliojant” darbuotojus. Priklausomai nuo įmonės darbuotojų struktūros, gali būti atskleisti net individualūs darbuotojų atlyginimų dydžiai. Todėl siūloma atsisakyti šios prievolės: Išbraukti 138 str. 3 d.	Nepritarti	Nėra reikalavimo viešinti darbo užmokesčio sistemos, tik ši sistema turi būti prieinama susipažinti visiems darbuotojams. Normalu, kad įmonėje dirbantis darbuotojas turi žinoti jam taikomą darbo apmokėjimo sistemą. Darbo užmokesčio sistemos skaidrumas motyvuoja darbuotojus.
VŠĮ „Investuok Lietuvoje“ (2015-10-27)	138	3	Pasiūlymas Numatoma, kad darbdavys turės paviešinti savo darbuotojams darbo užmokesčio įmonėje sistemą, o kartu ir darbuotojų darbo užmokesčio dydžius pagal pareigybes ir kvalifikaciją. Toks reguliavimas pažeistų teisėtus darbdavių interesus, nes sudarytų galimybes kitoms įmonėms naudotis šia informacija “persiviliojant” darbuotojus. Priklausomai nuo įmonės darbuotojų struktūros, gali būti atskleisti net individualūs darbuotojų atlyginimų dydžiai. Todėl siūloma atsisakyti šios prievolės: išbraukti 138 str. 3 d.	Nepritarti	Nėra reikalavimo viešinti darbo užmokesčio sistemos, tik ši sistema turi būti prieinama susipažinti visiems darbuotojams. Normalu, kad įmonėje dirbantis darbuotojas turi žinoti jam taikomą darbo apmokėjimo sistemą. Darbo užmokesčio sistemos skaidrumas motyvuoja darbuotojus.
Laisvosios rinkos institutas	138	Projekto 138 str. 3 d. nustato reikalavimą darbovietėms, kuriose darbuotojų skaičius didesnis nei 50, nustatyti ir pateikti darbuotojams susipažinti darbo užmokesčio sistemą. Šiuo metu nedaugelis net ir minimo dydžio Lietuvos įmonių turi aiškias ir artikuliuotas darbo užmokesčio sistemas, todėl šis reikalavimas yra nauja ir didelė administracinė našta verslui. Reikalavimas nustatyti darbo užmokesčio sistemą yra žingsnis link darbo užmokesčio valstybinio reguliavimo ir tolyn netgi nuo dabartinio Darbo Kodekso 186 str. 3 d. įtvirtinto principo, kad darbo užmokestį lemia rinkos sąlygos- paklausa ir pasiūla. Tokia reglamentavimo kryptis prieštarauja Projekto aiškinamajame rašte deklaruojamiems tikslams liberalizuoti darbo santykius bei atsisakyti normų, kurios darbdaviams sukelia papildomas sąnaudas. Dar daugiau, jei apmokėjimą už darbą reikėtų keisti (pvz., didinti atlyginimą, premijuoti ir pan.) tik laikantis nustatytų sistemų, tai sumažintų atlyginimo nustatymo lankstumą, trukdytų darbuotojui ir darbdaviui lanksčiai prisitaikyti prie pasikeitusių aplinkybių. Siūlome visiškai atsisakyti šio reikalavimo, kadangi nediskriminavimą jau užtikrina atitinkamos draudžiamosios Projekto nuostatos, o šis papildomas reikalavimas sukurtų naują didelę administracinę naštą verslui.	Nepritarti	Darbo užmokesčio sistemos nustatymas motyvuoja darbuotojus, sudaro sąlygas teisingam darbo užmokesčio nustatymui.
Teisės institutas	138	6	Projekto 138 str. 6 d. minima galimybė gauti darbo užmokestį ir „natūra“, tačiau niekur kitur nedetalizuojama ir nepaaiškinama, kas tai galėtų būti, kiek procentų gali sudaryti toks atsiskaitymas (pvz., pagal TDO konvenciją Nr. 95 – ne daugiau kaip 20 proc. nuo viso priskaičiuojamo darbo užmokesčio pinigais), kokiais produktais ar prekėmis draudžiama atsiskaityti (pvz., alkoholiu, rūkalais ir pan.), kaip įvertinama tokių produktų ar prekių vertė (pagal savikainą ar rinkos vertę) ir pan.. Kadangi šiuos klausimus numato TDO konvencija Nr. 95, todėl siūlome detalizuoti numatant draudimus ir apribojimus.	Nepritarti	137 str. 3 d. nurodyta, kad darbo užmokestis privalo būti mokamas pinigais. Tik įgyvendinant lyčių lygybės ir nediskriminavimo kitais pagrindais pricipus, bus atsižvelgiama į visas aplinkybes, pvz. gautus daiktus, paslaugas.
Asociacija „INFOBALT“ 2015-10-27 Lietuvos verslo konfederacija 2015-10-29 (G-2015-9531)	139	2	Komentuojamoje nuostatoje įtvirtintas minimalaus darbo užmokesčio apibrėžimas, iš kurio daroma išvada, kad minimalus darbo užmokestis negali būti mokamas už kvalifikuotą darbą: „Minimalus darbo užmokestis (minimalus valandinis atlygis ar minimalioji mėnesinė alga) – tai mažiausias leidžiamas atlygis už nekvalifikuotą darbą darbuotojui atitinkamai už vieną valandą ar visą kalendorinio mėnesio darbo laiko normą“. Projekte pateikiamas ir nekvalifikuoto darbo apibrėžimas. Pagal jį, tai darbas, kurio atlikimui nekeliami jokie specialūs kvalifikaciniai įgūdžiai ar profesiniai gebėjimai. Iš pateikto apibrėžimo matyti, kad jis siejamas ne su konkrečiais darbuotojo turimais individualiais gebėjimais (įgūdžiai, darbo patirtis), bet su darbo pobūdžiu. Todėl pagal komentuojamą nuostatą sukuriama situacija, jog specialistui, nors ir turinčiam išsilavinimą, tačiau neturinčiam jokios patirties ir dėl to minimaliai galinčiam prisidėti prie darbdavio tikslų siekimo, turės būti mokamas didesnis nei minimalus atlyginimas. Siūlytina atsisakyti minimalaus darbo užmokesčio apibrėžimo, pagal kurį minimalus atlygis leidžiamas tik už nekvalifikuotą darbą.	Nepritarti	minimalus darbo užmokestis turi būti tik nekvalifikuotam darbui, tai nesietina su darbuotojo profesinėm savybėm.
Laisvosios rinkos institutas	139	2	Projekto nuostata, kad minimalų darbo užmokestį leidžiama mokėti tik už nekvalifikuotą darbą (139 str. 2 d.), ignoruoja galimas situacijas, kai dėl tam tikros kvalifikacijos darbuotojų pertekliaus jų darbo kaina nukrenta iki nekvalifikuoto darbo kainos lygio. Draudžiant tokiems asmenims dirbti už rinkos kainą, dar didesnė jų dalis liks bedarbiais. Minimalaus atlyginimo ir nekvalifikuoto darbo susiejimas neturi nei teorinio, nei teisinio, nei praktinio pagrindo. Nėra paprastų būdų, kaip nustatyti, ar pareigybė yra klasifikuotina kaip “kvalifikuotas darbas” ar kaip “nekvalifikuotas darbas”. Jei tai būtų nustatoma pagal pareigybės aprašymą (darant prielaidą, kad visos įmonės turi išsamius pareigybių aprašymus), tai praktikoje tiesiog sukurtų administracinę naštą, priverstų įmones perklasifikuoti tam tikrų pareigybių aprašymus (perklasifikuojant pareigybes kaip “nekvalifikuoto darbo” ir pan.). Jei “kvalifikuotas darbas” bus nustatomas pagal faktą, ar dirbantis žmogus turi tam tikrą kvalifikaciją, tai bus neatsižvelgta į situacijas, kuomet žmogus dirba ne pagal turimą specialybę, o realią, tačiau neformalią kvalifikaciją yra įgavęs darbe. Apskritai nuolat besikeičiančioje darbo rinkoje formalus kvalifikacijos turėjimas praranda formalią prasmę. Todėl ją įtraukti į naujo DK projektą, siejant su MMA (ar kitais aspektais) yra netikslinga. Be to, kaip esame daug kartų išdėstę anksčiau, minimalaus darbo užmokesčio nustatymas apskritai yra žalingas. Uždraudžiant dirbti už mažesnį nei nustatytas minimumas, nedarbui pasmerkiami darbuotojai, kurie norėtų ir galėtų dirbti už mažiau, įskaitant pačius pažeidžiamiausius asmenis, kurių darbo vertė dėl objektyvių priežasčių yra labai maža. Nustatant minimalų darbo užmokestį taip pat yra iškreipiama visa darbo rinkos struktūra, nes mažiausios vertės darbo kaina dirbtinai priartinama prie kvalifikuotų darbuotojų darbo užmokesčio. Siūlome atsisakyti minimalaus darbo užmokesčio reguliavimo, o jei jis būtų paliktas, atsisakyti jo taikymo tik nekvalifikuotam darbui.	Nepritarti	Manome, kad minimalus darbo užmokestis turi būti mokamas tik už nekvalifikuotą darbą.
VŠĮ „Investuok Lietuvoje“ (2015-10-27)	139	3	Taip pat pakeisti susijusią 139 str. 3 d. „3. Lietuvos Respublikos Vyriausybė tvirtina Minimaliojo darbo užmokesčio nustatymo metodiką ir sudaro ekspertų komisiją. Veikdama pagal Minimaliojo darbo užmokesčio nustatymo metodiką ir įvertindama ekonominę-socialinę valstybės situaciją, gavusi Trišalės tarybos veikloje dalyvaujančių socialinių partnerių nacionalinio lygmens socialinių partnerių (DK 188 str.) rekomendacijas, ekspertų komisija teikia išvadą Lietuvos Respublikos Vyriausybei dėl minimaliojo darbo užmokesčio nustatymo kasmet iki rugsėjo 15d.“	Nepritarti
Laisvosios rinkos institutas	140	1	Ši nuostata gali būti aiškinama kaip draudžianti premijuoti kitais tikslais, pvz., darbuotojo jubiliejaus ar darbo sukakties proga. Toks draudimas nepagrįstai apribotų darbo sutarties šalis ir pažeistų proporcingumo principą. Siūlome įstatyme numatyti tik būtinus draudimus, pvz., draudimą diskriminuoti, visa kita paliekant šalių nuožiūrai.	Nepritarti	Darbo užmokestis yra apmokėjimas už darbą, o ne dovana už sukaktuves.
Teisės institutas	142	Neaiški Projekto 142 str. 1-4 ir 5 d. taikymo tvarka. 1-4 punktai įpareigoja darbdavį apmokėti, o 5 p. numato ir galimybę darbuotojo prašymu kompensuoti, kitaip tariant nėra aišku ar bus galima rinktis alternatyvą - arba 1-4 punktas arba 5 p. - ar tiek vieną, tiek ir kitą galima bus taikyti?	Nepritarti	darbuotojo prašymu visais atvejais darbdavys privalės taikyti 5 d.
Teisės institutas	144	Projekto 144 str. 1 d. numatytas atsiskaitymas per 10 darbo dienų manome per ilgas, kadangi dauguma paslaugas teikiančių įmonių (pvz., dėl elektros, vandens ar kitų komunalinių) prašo gyventojų susimokėti irgi iki 10 mėnesio dienos. Todėl siūlome keisti darbo dienas į kalendorines. Kita vertus, šio straipsnio 1 d. nuostatos turėtų būti papildytos analogija, kuri numatyta projekto 113 str. 7 d. Kad pirmasis (avansinis) mokėjimas gali būti išmokamas fiksuota suma, nepriklausomai nuo faktiškai apskaičiuoto išdirbio. Atsižvelgiant į tai, kad daugumoje darboviečių nebeliko kasininko pareigybės (grynųjų pinigų išmokėjimas – nieko nekainavo darbuotojui, tai buvo darbdavio išlaidos), o darbo užmokestis darbuotojams mokamas pasitelkiant bankus, ir taip darbdavys sutaupo, bet bankinių paslaugų įkainiai už išgryninimą ar pavedimus vis didėja, dėl ko darbuotojams sumažėja faktinis išmokamas jų darbo užmokestis. Todėl, vadovaujantis teisingo apmokėjimo už darbą principu, siūlytume papildyti 144 straipsnį nuostata, kad „darbdavys mokėdamas darbo užmokestį per tarpininkus – bankus, apmoka ir už bankines paslaugas susijusias su einamuoju mėnesiu gauto darbo užmokesčio dydžio išgryninimu ar pavedimus, atliktus per mėnesį“.	Nepritarti Nepritarti	tai sutarė socialiniai partneriai. Dėl 113 str. 7 d. nuostatos kartoti kituose straipsniuose netikslinga. šie klausimai reguliuotini šalių susitarimu.
Teisės institutas	146	Projekto 146 str. 1 d. siūlome papildyti ir informacija dėl komandiruotpinigių (106 str. 3 d. pagrindu). Taip pat to paties straipsnio 3 dalyje patikslinti per kiek dienų, pvz., per 5 darbo dienas. Darbdavys privalo išduoti pažymą.	Pritarti	Papildytina 105 str. 6-7 d.
Asociacija Lietuvos verslo konfederacija 2015-10-29 (G-2015-9531)	148	Atsižvelgiant į tai, kad išskaitų iš darbo užmokesčio ir joms prilygintų išmokų dydžio klausimus reglamentuoja iš esmės tapačios dviejų kodeksų nuostatos (Civilinio proceso kodekso 736-737 str. ir naujo Darbo kodekso projekto 148 str.), manome, kad svarstytina, ar nebūtų tikslinga minėtų išskaitų dydį nustatyti viename kodekse, t. y. Civilinio proceso kodekse, kuris detaliai ir reglamentuoja tiek šių išskaitų dydį, tiek jų apskaičiavimo tvarką ir kt. Taip pat pastebėtina, kad naujo Darbo kodekso projekto 148 straipsnio 6 dalis koreguotina, kadangi ne tik darbo ginčą nagrinėjęs organas, bet ir kiti įstatymai, teismas ar antstolis sprendimu gali nustatyti mažesnį išskaitų dydį (Civilinio proceso kodekso 736 str. 2 ir 3 d.).	Nepritarti	darbo ginčus nagrinėjantys organai yra darbo ginčų komisija ir teismas.
Asociacija „Investors' Forum“ 2015-10-28 (G-2015-9466)	151	1	Projekte siūloma tais atvejais, kai neturtinę žalą padaro darbdavys – jos dydis tyri būti atgrasantis, t.y. galimai toks didelis, kad bus neproporcingas baudimas. Tokios nuostatos įtraukimas į darbo kodeksą sudaro sąlygas tiek darbdavių diskriminacijai pagal dydį, tiek sunkiai prognozuojamo dydžio neturtinės žalos priteisimui, todėl tokio reguliavimo siūloma atsisakyti: 1. Darbo sutarties šalis privalo atlyginti kitai šaliai padarytą neturtinę žalą, Jei neturtinę žalą padarė darbdavys, neturtinės žalos atlyginimas taip pat turi atgrasyti darbdavį nuo tokio pobūdžio darbo teisės pažeidimų padarymo ateityje.	Nepritarti	Priteistinos žalos dydis paliekamas spręsti darbo ginčų komisijoms, kurios turės atsižvelgti į žalą padariusios šalies kaltę, finansines ir ekonomines galimybes ir pan.
Teisės institutas	153	Siūlome papildyti projekto 153 str. 1 d. antrą sakinį po žodžio “dydis“ įrašant „laikantis DK 148 str. reikalavimų“.	Nepritarti	tai nustatyta 148 str. 2 d. 3 p.
Teisės institutas	Dėl nėščiųjų, neseniai pagimdžiusių arba maitinančių krūtimi darbuotojų apsaugos. Nors projekto 155 str. yra nuoroda į Darbuotojų saugos ir sveikatos įstatymą, tačiau DK projekto nauja redakcija nesilaikoma 1992 m. spalio 19 d. Tarybos direktyvos Nr. 92/85/EEB dėl priemonių, skirtų skatinti, kad būtų užtikrinta geresnė nėščių ir neseniai pagimdžiusių arba maitinančių krūtimi darbuotojų sauga ir sveikata, nustatymo (dešimtoji atskira direktyva, kaip numatyta Direktyvos 89/391/EEB 16 straipsnio 1 dalyje) 5 str. ir 6 str. reikalavimų, nes nenumatyta buvusi norma, apsauganti nėščią ir neseniai pagimdžiusią arba maitinančią krūtimi darbuotoją dėl kenksmingų darbo sąlygų, kurios kenkia jos ir jos kūdikio sveikatai – būtinybė perkelti į kitą darbą. Taip pat nesuderinta su Direktyvos 7 str., numatančiu tokias moteris vengti skirti dirbti naktinį darbą. Todėl siūlome papildyti DK projekto 44 str. nuostatas išimtimis dėl nėščiųjų, neseniai pagimdžiusių arba maitinančių krūtimi darbuotojų. Be to, nėščioms darbuotojoms būtina sudaryti sąlygas nekliudomai tikrintis sveikatą darbo metu lankytis apžiūrose prieš gimdymą, jei tokios apžiūros turi vykti darbo valandomis, paliekant joms darbo užmokestį. Kadangi išlieka Darbuotojų saugos ir sveikatos įstatymas, kurio 21 str. duoda nuorodą į esamą DK 256 str., kuris reglamentuoja privalomą sveikatos patikrinimą atitinkamiems darbuotojams, todėl jo nelikus – pažeisime ir kitų darbuotojų teises į privalomą sveikatos tikrinimą (darbuotojai iki aštuoniolikos metų; darbuotojai, kurie darbe gali būti veikiami profesinės rizikos veiksnių, naktį dirbantys ir pamaininiai darbuotojai). Dėl jaunų darbuotojų apsaugos. Nors projekto 155 str. yra nuoroda į Darbuotojų saugos ir sveikatos įstatymą, tačiau draudimo jauniems iki 18 metų darbuotojams dirbti naktį ir viršvalandžius – nei naujoje DK redakcijoje, nei Darbuotojų saugos ir sveikatos įstatyme nieko nepasakyta, ir taip neužtikrinamas Tarybos direktyvos 94/33/EB „Dėl dirbančio jaunimo apsaugos“ tikslas (ypač būtina apriboti darbo laiką panaikinant bet kokią galimybę pažeisti šį apribojimą nustačius viršvalandžius; darbuotojams, neturintiems 18 metų, draudžiama dirbti naktį, išskyrus tam tikrus darbus, nurodytus nacionalinės teisės arba kitais teisės aktais“) ir 9 str. nuostatos. Projektas nėra suderintas su Vaiko teisių apsaugos pagrindų įstatymo 40 str. 3 d. nuostatomis. Neįgaliųjų darbuotojų apsauga. Atsižvelgiant į Europos bendrijos Jungtinių Tautų neįgaliųjų teisių konvencijos 27 str. 1 d., kur numatyta, kad Konvencijos šalys, užtikrina ir remia neįgaliųjų, įskaitant tuos, kurie tapo neįgalūs dirbdami, teisę į darbą ir imasi reikiamų priemonių, įskaitant ir teisės aktų priėmimą, kuriomis, inter alia, būtų: (j) neįgalieji skatinami įgyti darbo patirties atviroje darbo rinkoje; (k) remiama neįgaliųjų profesinė ir kvalifikacinė reabilitacija, darbo vietų išsaugojimo ir sugrįžimo į darbą programos“, projekte šiais klausimais nėra nieko numatyta, esamos garantijos pagal dabartinį DK 133 str. nebelieka. Darbas ir šeima derinimo galimybės. Projekte numatytas nepagrįstas skirtingas 6 ir 7 metų darbuotojų vaikų amžius: vienur numatyta darbuotojai auginantys iki 6 metų vaikus (DK 56 (6), 92, 94, 126 str.), kitur iki 7 metų (113 str.) vaikus. Remiantis Lietuvos Respublikos Konstitucija, Jungtinių Tautų Organizacijos 1959 metų Vaiko teisių deklaracija, 1989 metų Vaiko teisių konvencija, kitomis tarptautinės teisės normomis bei principais, atsižvelgiant į specifinę vaiko padėtį šeimoje ir visuomenėje, nacionalinės teisės tradicijas bei Vaiko teisių apsaugos pagrindų įstatymo projektu, siūlome suvienodinti siejant su mokykliniu vaikų amžiumi, t.y. 7 metais.	Nepritarti Nepritarti Nepritarti Pritarti	Kartu su Darbo kodekso projektu yra teikiamas Darbuotojų saugos ir sveikatos įstatymo Nr. IX-1672 1, 2, 3, 9, 10, 12, 13, 16, 21, 22, 25, 26, 27, 29, 31, 34, 35, 44 straipsnių, v skyriaus ir priedo pakeitimo ir įstatymo papildymo V1 skyriumi įstatymo projektas (toliau – DSSĮ projektas), kurio 18 straipsniu V skyrius išdėstomas nauja redakcija. Keičiamo DSSĮ projekto 37 straipsnis numato nėščių, neseniai pagimdžiusių, krūtimi maitinančių darbuotojų saugą. Visos nurodytos garantijos išlieka. Kartu su Darbo kodekso projektu yra teikiamas Darbuotojų saugos ir sveikatos įstatymo Nr. IX-1672 1, 2, 3, 9, 10, 12, 13, 16, 21, 22, 25, 26, 27, 29, 31, 34, 35, 44 straipsnių, v skyriaus ir priedo pakeitimo ir įstatymo papildymo V1 skyriumi įstatymo projektas (toliau – DSSĮ projektas), kurio 18 straipsniu V skyrius išdėstomas nauja redakcija. Keičiamo DSSĮ projekto 36 straipsnis numato asmenų iki aštuoniolikos metų darbo sąlygas. Darbo kodekso projektu, visų pirma, siekiama, kad darbuotojai su negalia būtų lygiaverčiai ir lygiateisiai lyginant su kitais darbuotojais. Taip pat siekiama, kad darbuotojai, naudodamiesi darbo sutarčių įvairove bei galimybe dirbti ne viso darbo laiko ar individualaus darbo laiko režimais, lengviau ateitų į darbo rinką ir joje išliktų. Dėl darbuotojų su negalia saugos ir sveikatos paminėtina, kad Kartu su Darbo kodekso projektu yra teikiamas Darbuotojų saugos ir sveikatos įstatymo Nr. IX-1672 1, 2, 3, 9, 10, 12, 13, 16, 21, 22, 25, 26, 27, 29, 31, 34, 35, 44 straipsnių, V skyriaus ir priedo pakeitimo ir įstatymo papildymo V1 skyriumi įstatymo projektas (toliau – DSSĮ projektas), kurio 18 straipsniu V skyrius išdėstomas nauja redakcija. Keičiamo DSSĮ projekto 38 straipsnis numato dirbančių neįgaliųjų saugos ir sveikatos garantijas. Numatoma, kad neįgalieji gali būti skiriami dirbti viršvalandinius darbus, dirbti naktį ir budėti, jeigu to jiems nedraudžia sveikatos priežiūros įstaigos išvada, tik jų sutikimu. Pritarta: Suvienodinti straipsniai, kuriuose numatomos garantijos darbuotojams, auginantiems vaiką (vaikus) iki 7 metų amžiaus.
Teisės institutas	Kolektyviniai santykiai Įstatymo projekte kolektyvinių darbo santykių dalis pradedama 176 straipsnyje nustatant socialinės partnerystės darbo santykiuose principus, kurie išreiškia socialinės partnerystės sistemos per se logiką ir vertybinį pagrindą. Pagal šios normos formuluotę, siūlomas reguliavimas pateikia pavyzdinį, tačiau nebaigtinį principų sąrašą. Manytina, kad be išskirtų socialinės partnerystės principų, tikslinga įtraukti ir dabartiniame reglamentavime įtvirtintas bei teisės doktrinoje akcentuojamas pamatines nuostatas. Pavyzdžiui, laisvų kolektyvinių derybų principą, kuris ideologiškai atspindi TDO deklaracijoje „Dėl pagrindinių principų ir teisių darbe“ randamą pagrindinę teisę vesti kolektyvines derybas. Šiame kontekste paminėtinas ir objektyvios informacijos suteikimo principas, kurio reikšmė akcentuota tiek TDO rekomendacijose Nr. 163 „Dėl kolektyvinių derybų“, tiek ir 2002 m. kovo 11 d. Europos Parlamento ir Tarybos direktyvoje 2002/14/EB „Dėl bendros darbuotojų informavimo ir konsultavimosi su jais sistemos sukūrimo Europos bendrijoje“, kuri įtraukta į įgyvendinamų Europos Sąjungos teisės aktų sąrašą įstatymo projekto priede (11 p.). Atkreipiame dėmesį ir į tai, kad 176 straipsnio 2 dalis turėtų būti papildyta „Europos Sąjungos teisės aktų“ ir „Tarptautinės darbo organizacijos konvencijų“ sąvokomis dėl ES teisės ir TDO priimamų teisės aktų turimos reikšmės Lietuvos Respublikos teisinei sistemai. Reguliuojant nuostatas, susijusias su darbuotojų atstovams suteikiamomis garantijomis (siūlomo projekto 181-183 str.), svarbu išlaikyti minėtų principų reikalavimus. Lietuvos ir užsienio darbo teisės doktrinoje darbuotojas pripažįstamas silpnesniąja darbo santykių šalimi1 MARTIŠIENĖ, B. Darbo santykių reguliavimo civiliniai teisiniai aspektai. Daktaro disertacija. Socialiniai mokslai, teisė (01 S). Vilnius, 2012, p. 29. . Tokia darbuotojo padėtis suponuoja šalių lygiateisiškumo, geranoriškumo ir pagarbos teisėtiems savitarpio interesams principų ypatingą svarbą. Vis tik siūlomo reguliavimo 181 straipsnio 4 dalyje numatytos sankcijos darbuotojų atstovų atžvilgiu kvestionuotinos būtent išvardytų pamatinių socialinės partnerystės nuostatų kontekste. Manome, kad būtina nustatyti tam tikrus teisinius garantus, kurie darbuotojų atstovų veiklos sustabdymą ar nutraukimą leistų taikyti tik išimtinais atvejais ir tik kaip ultima ratio. Siūlytina į minėtą projekto nuostatą įtraukti Konstitucijos ar Kodekso pažeidimo laipsnį apibūdinančia sąvoką, pavyzdžiui „Darbuotojų atstovui šiurkščiai pažeidus Konstituciją ar šį Kodeksą [...]“, tokiu būdu įvedant proporcingumo kriterijų tarp taikomos sankcijos ir padaryto teisės pažeidimo. Paminėtina įstatymo projekto 183 straipsnyje numatyta nuostata dėl darbuotojų atstovavimą įgyvendinančių asmenų apsaugos nuo diskriminacijos. Siūlomu reguliavimu (183 str. 3 d.) į sprendimo dėl darbuotojų atstovavimą įgyvendinančio asmens atleidimo ir būtinųjų darbo sutarties sąlygų pabloginimo priėmimo procesą įtraukiamas valstybinis darbo inspektorius, kuris privalo išnagrinėti darbdavio prašymą ir pateikti savo nuomonę. Kitaip tariant, darbdavys be inspektoriaus sprendimo, negali savo iniciatyva ar valia atleisti darbuotojų atstovavimą įgyvendinančio asmens ar pabloginti tokio asmens būtinąsias darbo sutarties sąlygas. Vis dėlto 183 straipsnio 5 dalis nustato šios taisyklės išimtį, kuomet valstybinis darbo inspektorius darbdaviui sprendimo nepateikia per įstatymo projekte numatytą laikotarpį. Manome, jog valstybinio darbo inspektoriaus numatytos pareigos nevykdymas, t.y. sprendimo darbdaviui nepateikimas, neturėtų pabloginti darbuotojo, kaip silpnesniosios darbo santykių šalies, padėties. Šiuo atveju, siūlome atsisakyti 183 straipsnio 5 dalyje įtvirtinto reguliavimo ir imperatyviai nustatyti privalomąją darbuotojų atstovavimą įgyvendinančio asmens atleidimo ir būtinųjų darbo sutarties sąlygų pabloginimo tvarką paliekant valstybinio darbo inspektoriaus sprendimo reikalavimą visų šalių atžvilgiu. Nauju reguliavimu siekiama detaliai reglamentuoti darbo tarybų statusą, sudarymo tvarką, veiklą bei veiklos pasibaigimo pagrindus, darbo tarybų ir jos narių teises ir pareigas, garantijas darbo tarybų nariams. Šiame kontekste įstatymo projekto iniciatoriui pasirinkus išsamų darbo tarybų veiklos kodifikavimą, rekomenduojame į siūlomą reguliavimą perkelti ir kitas esmines Darbo tarybų įstatymo nuostatas, nustatančias darbo tarybos nario teisių ir pareigų sistemą, garantijas (Darbo tarybų įstatymo 16-18 str.), darbo tarybos teisės į informaciją turinį (23 str.) ir kt. Siekiant efektyvaus teisinio aiškumo principo įgyvendinimo, pagal kurį teisės aktai, inter alia, turi būti aiškūs2 Lietuvos Respublikos Konstitucinio Teismo 2011 m. spalio 25 d. nutarimas Dėl Lietuvos Respublikos Konstitucinio Teismo įstatymo 72 straipsnio atitikties Lietuvos Respublikos Konstitucijai. , siūlome savo turiniu itin plačią 186 straipsnyje įtvirtintą nuostatą (100-104 psl.) dėl darbo tarybos rinkimų išskaidyti į keletą naujų straipsnių perkeliant įstatymo projekto tekstą tokiu eiliškumu: Darbo tarybos rinkimų komisija – 186 str. 1-4 d.; Kandidatų į darbo tarybą iškėlimas – 186 str. 5 d.; Darbo tarybos rinkimo tvarka – 186 str. 6-13, 16 d.; Darbo tarybos rinkimų rezultatų apskundimas – 186 str. 14 d.; Papildomi darbo tarybos rinkimai padidėjus vidutiniam darbdavio darbuotojų skaičiui – 186 str. 15 d. Trečiajame įstatymo projekto skirsnyje įtvirtintos darbo teisės normos, reguliuojančios darbuotojų patikėtinio kompetenciją bei šio darbuotojų atstovo rinkimų tvarką. Manytina, kad ši naujai įvesta kolektyvinio darbuotojų atstovavimo Lietuvos darbo teisėje forma siūlomame projekte reglamentuojama nepakankamai išsamiai. Projekte lieka neaiškumų dėl darbuotojų patikėtinio rinkimų iniciatyvos, kandidatų į darbuotojų patikėtinius iškėlimo, detalesnės rinkimų tvarkos ir kt. Sistemiškai analizuojant projekto nuostatas ir atsižvelgiant į siūlomo reguliavimo 192 straipsnio 2 dalį, minėti klausimai galėtų būti sprendžiami mutatis mutandis taikant projekto, kitų įstatymų ir darbo teisės normų nuostatas dėl darbo tarybos kaip darbuotojų atstovaujamojo organo.	Nepritarti Nepritarti Pritarti Nepritarti Nepritarti	principai nustatyti 2 straipsnyje, teisės aktai nurodyti 3 str. 1 d. darbuotojų atstovų veikla gali būti sustabdyta ar nutraukta tik teismo sprendimu (163 str. 4 d.); kilus ginčams jie bus sprendžiami nustatyta tvarka. panaikintina 165 str. 5 dalis. Darbo kodekse siūlomam darbo tarybų reguliavimui pritarė socialiniai partneriai. pagal 174 str. 2 d. taikomos darbo tarybų nuostatos
Asociacija „Investors' Forum“ 2015-10-28 (G-2015-9466)	165	3	Numatoma, kad darbuotojų atstovavimą įgyvendinantys asmenys ne tik laikotarpiu, kuriam jie išrinkti, bet ir 6 mėnesius po jų kadencijos pabaigos negali būti atleisti iš darbo darbdavio iniciatyva ar darbdavio valia ir jų būtinosios darbo sutarties sąlygos negali būti pablogintos. Siūlome atsisakyti garantijų išplėtimo po kadencijos pabaigos: 3. Darbuotojų atstovavimą įgyvendinantys asmenys laikotarpiu, kuriam jie išrinkti, ir 6 mėnesius po jų kadencijos pabaigos negali būti atleisti iš darbo darbdavio iniciatyva ar darbdavio valia ir jų būtinosios darbo sutarties sąlygos negali būti pablogintos, palyginti su ankstesnėmis jų būtinosiomis darbo sutarties sąlygomis ar palyginti su kitų tos pačios kategorijos darbuotojų būtinosiomis darbo sutarties sąlygomis be Lietuvos Respublikos vyriausiojo valstybinio darbo inspektoriaus įgalioto Valstybinės darbo inspekcijos teritorinio skyriaus, kuriam priklausančioje teritorijoje yra darbdavio darbovietė, vadovo sutikimo.<..>	Nepritarti	Siekiama geriau užtikrinti darbuotojų atstovų garantijas, kad jie galėtų tinkamai vykdyti kolektyvines derybas, kitus kolektyvinių veiksmus.
Asociacija „Investors' Forum“ 2015-10-28 (G-2015-9466)	166	1	Privalomas darbo tarybų įsteigimas darbdavio iniciatyva įmonėje su daugiau nei 50 darbuotojų yra perteklinis ir žymiai padidins administracinę naštą darbdaviams. Šis reguliavimas nenumatytas ES direktyvose, ir iš Centrinės ir Rytų Europos regiono šalių tik Vengrija turi analogišką reguliavimą, kitose regiono šalyse reguliavimas mažiau griežtas. Toks reguliavimas paveiktų pusę Lietuvos darbuotojų – daugiau nei 435 000, ir daugiau nei 2 500 įmonių, iš kurių, tikėtina, didelė dalis jau turi efektyvias alternatyvias darbuotojų informavimo tvarkas. Siūloma atsisakyti prievolės darbdaviams inicijuoti darbo tarybas automatiškai, pasiekus nustatytą darbuotojų skaičių, ir numatyti, kad inicijavimas vyksta darbuotojų prašymu: “1. Darbo taryba darbdavio iniciatyva privalo būti sudaryta sudaroma 1/10 darbuotojų raštišku siūlymu arba profsąjungos, atstovaujančios 1/10 darbdavio darbuotojų, siūlymu, kai vidutinis darbdavio darbuotojų skaičius yra 50 darbuotojų ir daugiau.”	Nepritarti	Privalomu darbo tarybų steigimu siekiama užtikrinti tinkamą darbuotojų informavimą ir konsultavimą.
VŠĮ „Investuok Lietuvoje“ (2015-10-27)	166	1	Pasiūlymas Privalomas darbo tarybų įsteigimas darbdavio iniciatyva įmonėje su daugiau nei 50 darbuotojų yra perteklinis ir žymiai padidins administracinę naštą darbdaviams. Šis reguliavimas nenumatytas ES direktyvose, ir iš Centrinės ir Rytų Europos regiono šalių tik Vengrija turi analogišką reguliavimą, kitose regiono šalyse reguliavimas mažiau griežtas. Toks reguliavimas paveiktų pusę Lietuvos darbuotojų - daugiau nei 435 000, ir daugiau nei 2 500 įmonių, iš kurių, tikėtina, didelė dalis jau turi efektyvias alternatyvias darbuotojų informavimo tvarkas. Siūloma atsisakyti prievolės darbdaviams inicijuoti darbo tarybas automatiškai, pasiekus nustatytą darbuotojų skaičių, ir numatyti, kad inicijavimas vyksta darbuotojų prašymu: “ 1. Darbo taryba darbdavio iniciatyva-privalo būti sudaryta sudaroma 1/10 darbuotojų raštišku siūlymu arba profsąjungos, atstovaujančios 1/10 darbdavio darbuotojų, siūlymu, kai vidutinis darbdavio darbuotojų skaičius yra 50 darbuotojų ir daugiau.”	Nepritarti	Darbo tarybų privalomu steigimu didesnėse įmonėse siekiama tinkamai įgyvendinti darbuotojų informavimą ir konsultavimą, kas šiuo metu tinkamai neveikia.
Asociacija „INFOBALT“ 2015-10-27 Lietuvos verslo konfederacija 2015-10-29 (G-2015-9531)	166	1	Pirma, darbo taryba privalomai turi atsirasti, jeigu vidutinis pas darbdavį dirbančių darbuotojų skaičius yra 250 ir daugiau darbuotojų, t.y. tiems darbdaviams, kurie pagal darbuotojų skaičiaus kriterijų nelaikomi mažomis ar vidutinėmis įmonėmis. Didesnis nei 250 darbuotojų skaičius laikytinas reikšmingu. Esant 50 darbuotojų, klausimai gali būti sprendžiami susirinkimuose ar kitokia forma. Antra, ES direktyva 2002/14/EB dėl bendros darbuotojų informavimo ir konsultavimosi su jais sistemos sukūrimo Europos bendrijoje nenustato ir neįpareigoja privalomai įvesti darbo tarybų, kuriose dirba 50 ir daugiau darbuotojų, kaip siūloma DK projekte. Trečia, darbo taryba sudaroma iš darbuotojų, išrinktų rinkimuose. Taigi, reikia ne tik leisti jai kurtis ir sudaryti tam sąlygas (darbdavio atsakomybė), bet ir aktyvaus darbuotojų dalyvavimo (kandidatavimo, noro būti išrinktam/darbuotojo atsakomybė). Darbdavys neturi įgalinimų darbuotojų atžvilgiu reikalauti ar įpareigoti darbuotoją būti darbo tarybos nariu. Todėl DK projekte pateiktą formuluotę „<...> privalo būti sudaryta“, apibrėžtą rezultato prasme, reikia keisti įpareigojimo atlikti veiksmus formuluote „ Darbdavys inicijuoja darbo tarybos sudarymą, jeigu <....>“ arba kaip formuluote „darbdavio iniciatyva renkama“.	Nepritarti	šia nuostata siekiama užtikrinti darbuotojų informavimą ir konsultavimą įmonėse, kuriose dirba daugiau kaip 50 darbuotojų.
Asociacija „INFOBALT“ 2015-10-27 Lietuvos verslo konfederacija 2015-10-29 (G-2015-9531)	166	2	Galiojančiame Lietuvos Respublikos darbo tarybų įstatymo 3 str. 3 dalyje nustatytas minimalus 20 darbuotojų skaičius darbo tarybai įsteigti yra pakankamas, todėl nemažintinas.	Nepritarti	šia nuostata siekiama užtikrinti darbuotojų informavimą ir konsultavimą įmonėse, kuriose dirba daugiau kaip 50 darbuotojų.
Raimondas Tamošauskas 2015-06-22 (g-2015-6094)	167	2	167 straipsnio 2 punkte numatyta tiesioginė darbuotojų diskriminacija dėl priklausymo profesinei sąjungai. Tai pažeidžia Lygių galimybių įstatymą ir atitinkamas europines direktyvas.	Nepritarti	Trišalėje taryboje buvo sutarta išbraukti Projekto 167 straipsnio 2 dalį.
Asociacija „INFOBALT“ 2015-10-27 Lietuvos verslo konfederacija 2015-10-29 (G-2015-9531)	174	1	Darbuotojų atstovas atsiranda tuomet, kai nėra darbuotojų kvorumo darbo tarybai įsteigti. Darbo taryba gali būti sudaryta, jei darbuotojų skaičius yra ne mažesnis kaip 20. Todėl atstovas atsiranda, jei darbuotojų vidutinis skaičius yra mažiau kaip 20. Nepritariame profsąjungų siūlymu mažinti darbuotojų skaičių iki 10.	Nepritarti	šia nuostata siekiama užtikrinti darbuotojų informavimą ir konsultavimą įmonėse, kuriose dirba daugiau kaip 50 darbuotojų.
Laisvosios rinkos institutas	178	Projekte profesinių sąjungų (PS) ir profesinių sąjungų organizacijų (PSO) sąvokos naudojamos painiai ir prieštaringai. Pagal 178 str. 1 d., 3 d. 1) p. ir 6 d. 3) p. išeitų, kad PS gali steigtis ir veikti ne tik įmonės, bet ir nacionaliniu, šakos, teritoriniu ar profesiniu lygiu. Tačiau steigėjų skaičiaus reikalavimas nustatytas tik įmonės lygiu ir profesiniu pagrindu veikiančioms PS (179 str. 1 d. ir 180 str. 1 d.), o šakos, teritoriniu ir nacionaliniu lygiu veikiančioms steigimo taisyklės apibrėžtos tik PSO, bet ne PS (180 str. 2-5 d.). Nesant apibrėžto steigėjų skaičiaus reikalavimo šakos, teritorinio ir nacionalinio lygio PS, tokios PS negalės būti įsteigtos, nes negalės būti įvykdyta 178 str. 3 d. 1) p. nustatyta sąlyga. Tai pažeistų Konstitucijos 50 str. įtvirtintą principą, kad profesinės sąjungos kuriasi laisvai. Kitur Projekto tekste PS ir PSO sąvokos naudojamos kaip sinonimai – pvz., III dalies II skyriaus ketvirtasis skirsnis vadinamas „profesinės sąjungos“, taip pat daugelio šio skirsnio straipsnių pavadinimuose naudojama tik PS sąvoka, nors turinyje dažnai kalbama tiek apie PS, tiek apie PSO. Tačiau iš 178 str. 10 d. akivaizdu, kad PS ir PSO yra skirtingi dalykai Teisę atstovauti darbuotojams ir sudaryti kolektyvines sutartis Projektas suteikia tik PS (162 str. 2 d. ir 3 d., 191 str. 1 d.), tačiau kitur Projekte PSO jau yra minimos kaip kolektyvinių sutarčių šalys (pvz. 193 str., 195 str. 2-4 d.). Siekiant išvengti aukščiau aprašytos painiavos ir prieštaravimų, siūlome naudoti tik vieną – profesinės sąjungos – sąvoką, numatant, kad nacionaliniu, šakos, teritoriniu ar profesiniu lygiu veikiančios profesinės sąjungos nariais gali būti ne tik fiziniai asmenys, bet ir kitos profesinės sąjungos.	Nepritarti	Šakos ar teritoriniu lygmeniu jungiasi jau veikiančios profesinės sąjungos.
Teisės institutas	181	Kolektyviniai santykiai Įstatymo projekte kolektyvinių darbo santykių dalis pradedama 176 straipsnyje nustatant socialinės partnerystės darbo santykiuose principus, kurie išreiškia socialinės partnerystės sistemos per se logiką ir vertybinį pagrindą. Pagal šios normos formuluotę, siūlomas reguliavimas pateikia pavyzdinį, tačiau nebaigtinį principų sąrašą. Manytina, kad be išskirtų socialinės partnerystės principų, tikslinga įtraukti ir dabartiniame reglamentavime įtvirtintas bei teisės doktrinoje akcentuojamas pamatines nuostatas. Pavyzdžiui, laisvų kolektyvinių derybų principą, kuris ideologiškai atspindi TDO deklaracijoje „Dėl pagrindinių principų ir teisių darbe“ randamą pagrindinę teisę vesti kolektyvines derybas. Šiame kontekste paminėtinas ir objektyvios informacijos suteikimo principas, kurio reikšmė akcentuota tiek TDO rekomendacijose Nr. 163 „Dėl kolektyvinių derybų“, tiek ir 2002 m. kovo 11 d. Europos Parlamento ir Tarybos direktyvoje 2002/14/EB „Dėl bendros darbuotojų informavimo ir konsultavimosi su jais sistemos sukūrimo Europos bendrijoje“, kuri įtraukta į įgyvendinamų Europos Sąjungos teisės aktų sąrašą įstatymo projekto priede (11 p.). Atkreipiame dėmesį ir į tai, kad 176 straipsnio 2 dalis turėtų būti papildyta „Europos Sąjungos teisės aktų“ ir „Tarptautinės darbo organizacijos konvencijų“ sąvokomis dėl ES teisės ir TDO priimamų teisės aktų turimos reikšmės Lietuvos Respublikos teisinei sistemai. Reguliuojant nuostatas, susijusias su darbuotojų atstovams suteikiamomis garantijomis (siūlomo projekto 181-183 str.), svarbu išlaikyti minėtų principų reikalavimus. Lietuvos ir užsienio darbo teisės doktrinoje darbuotojas pripažįstamas silpnesniąja darbo santykių šalimi3 MARTIŠIENĖ, B. Darbo santykių reguliavimo civiliniai teisiniai aspektai. Daktaro disertacija. Socialiniai mokslai, teisė (01 S). Vilnius, 2012, p. 29. . Tokia darbuotojo padėtis suponuoja šalių lygiateisiškumo, geranoriškumo ir pagarbos teisėtiems savitarpio interesams principų ypatingą svarbą. Vis tik siūlomo reguliavimo 181 straipsnio 4 dalyje numatytos sankcijos darbuotojų atstovų atžvilgiu kvestionuotinos būtent išvardytų pamatinių socialinės partnerystės nuostatų kontekste. Manome, kad būtina nustatyti tam tikrus teisinius garantus, kurie darbuotojų atstovų veiklos sustabdymą ar nutraukimą leistų taikyti tik išimtinais atvejais ir tik kaip ultima ratio. Siūlytina į minėtą projekto nuostatą įtraukti Konstitucijos ar Kodekso pažeidimo laipsnį apibūdinančia sąvoką, pavyzdžiui „Darbuotojų atstovui šiurkščiai pažeidus Konstituciją ar šį Kodeksą [...]“, tokiu būdu įvedant proporcingumo kriterijų tarp taikomos sankcijos ir padaryto teisės pažeidimo.	Nepritarti	Neatsižvelgti, principai nustatyti 2 straipsnyje, teisės aktai nurodyti 3 str. 1 d.
Teisės institutas	183	Paminėtina įstatymo projekto 183 straipsnyje numatyta nuostata dėl darbuotojų atstovavimą įgyvendinančių asmenų apsaugos nuo diskriminacijos. Siūlomu reguliavimu (183 str. 3 d.) į sprendimo dėl darbuotojų atstovavimą įgyvendinančio asmens atleidimo ir būtinųjų darbo sutarties sąlygų pabloginimo priėmimo procesą įtraukiamas valstybinis darbo inspektorius, kuris privalo išnagrinėti darbdavio prašymą ir pateikti savo nuomonę. Kitaip tariant, darbdavys be inspektoriaus sprendimo, negali savo iniciatyva ar valia atleisti darbuotojų atstovavimą įgyvendinančio asmens ar pabloginti tokio asmens būtinąsias darbo sutarties sąlygas. Vis dėlto 183 straipsnio 5 dalis nustato šios taisyklės išimtį, kuomet valstybinis darbo inspektorius darbdaviui sprendimo nepateikia per įstatymo projekte numatytą laikotarpį. Manome, jog valstybinio darbo inspektoriaus numatytos pareigos nevykdymas, t.y. sprendimo darbdaviui nepateikimas, neturėtų pabloginti darbuotojo, kaip silpnesniosios darbo santykių šalies, padėties. Šiuo atveju, siūlome atsisakyti 183 straipsnio 5 dalyje įtvirtinto reguliavimo ir imperatyviai nustatyti privalomąją darbuotojų atstovavimą įgyvendinančio asmens atleidimo ir būtinųjų darbo sutarties sąlygų pabloginimo tvarką paliekant valstybinio darbo inspektoriaus sprendimo reikalavimą visų šalių atžvilgiu.	Pritarti	Naikintina165 str. 5 dalis.
Teisės institutas	186	Nauju reguliavimu siekiama detaliai reglamentuoti darbo tarybų statusą, sudarymo tvarką, veiklą bei veiklos pasibaigimo pagrindus, darbo tarybų ir jos narių teises ir pareigas, garantijas darbo tarybų nariams. Šiame kontekste įstatymo projekto iniciatoriui pasirinkus išsamų darbo tarybų veiklos kodifikavimą, rekomenduojame į siūlomą reguliavimą perkelti ir kitas esmines Darbo tarybų įstatymo nuostatas, nustatančias darbo tarybos nario teisių ir pareigų sistemą, garantijas (Darbo tarybų įstatymo 16-18 str.), darbo tarybos teisės į informaciją turinį (23 str.) ir kt. Siekiant efektyvaus teisinio aiškumo principo įgyvendinimo, pagal kurį teisės aktai, inter alia, turi būti aiškūs4 Lietuvos Respublikos Konstitucinio Teismo 2011 m. spalio 25 d. nutarimas Dėl Lietuvos Respublikos Konstitucinio Teismo įstatymo 72 straipsnio atitikties Lietuvos Respublikos Konstitucijai. , siūlome savo turiniu itin plačią 186 straipsnyje įtvirtintą nuostatą (100-104 psl.) dėl darbo tarybos rinkimų išskaidyti į keletą naujų straipsnių perkeliant įstatymo projekto tekstą tokiu eiliškumu: Darbo tarybos rinkimų komisija – 186 str. 1-4 d.; Kandidatų į darbo tarybą iškėlimas – 186 str. 5 d.; Darbo tarybos rinkimo tvarka – 186 str. 6-13, 16 d.; Darbo tarybos rinkimų rezultatų apskundimas – 186 str. 14 d.; Papildomi darbo tarybos rinkimai padidėjus vidutiniam darbdavio darbuotojų skaičiui – 186 str. 15 d.	Nepritarti	Darbo kodekse siūlomam darbo tarybų reguliavimui pritarė socialiniai partneriai.
Asociacija „Investors' Forum“ 2015-10-28 (G-2015-9466)	188	Nacionalinė trišalė taryba yra tapusi nelanksti, uždara institucija, nesitaikanti prie besikeičiančių aktualijų ir neužtikrinanti joje dalyvaujančių socialinio dialogo šalių reprezentatyvumo. Siekiant spręsti šias ir kitas su Trišale taryba susijusias problemas ir iššūkius, siūloma Darbo kodekse nedetalizuoti nacionalinio lygmens socialinę partnerystę įgyvendinančios institucijos ir jos veikimo principų, bet nurodyti, kad tai numatoma specialiais įstatymais: Pakeisti 188 straipsnį ir jį suformuluoti taip: “188 straipsnis. Nacionalinio lygmens socialinė partnerystė 1. Socialinių partnerių susitarimu veikia nacionalinio lygmens socialinių partnerių organizacija. 2. Nacionalinio lygmens socialinių partnerių organizacijos funkcijas, teises, sudarymo, darbo organizavimo tvarką nustato specialūs įstatymai.” Taip pat pakeisti susijusią 139 str. 3 d. „3. Lietuvos Respublikos Vyriausybė tvirtina Minimaliojo darbo užmokesčio nustatymo metodiką ir sudaro ekspertų komisiją. Veikdama pagal Minimaliojo darbo užmokesčio nustatymo metodiką ir įvertindama ekonominę–socialinę valstybės situaciją, gavusi Trišalės tarybos veikloje dalyvaujančių socialinių partnerių nacionalinio lygmens socialinių partnerių (DK 188 str.) rekomendacijas, ekspertų komisija teikia išvadą Lietuvos Respublikos Vyriausybei dėl minimaliojo darbo užmokesčio nustatymo kasmet iki rugsėjo 15 d.“	Pritarti iš dalies	Pakeisti 188 straipsnio 3 dalį ir ją išdėstyti taip: „ Trišalės tarybos funkcijas, teises, profesinių sąjungų ir darbdavių organizacijų atstovavimo Trišalėje taryboje kriterijus, sudarymo, darbo organizavimo tvarką nustato šio Kodekso priedas Trišalės tarybos nuostatai. Trišalės tarybos darbo organizavimo tvarką Juos tvirtina ir keičia šio straipsnio 1 dalyje nurodytos šalys.“ Pakeisti 139 straipsnio 4 dalį ir ją išdėstyti taip: 4. 3. Minimalųjį valandinį atlygį ir minimaliąją mėnesinę algą tvirtina Lietuvos Respublikos Vyriausybė, gavusi ekspertų komisijos išvadą Trišalės tarybos rekomendaciją ir atsižvelgdama į šalies ūkio vystymosi rodiklius bei tendencijas. Trišalė taryba savo išvadą Lietuvos Respublikos Vyriausybei pateikia kasmet iki rugsėjo 15 d. arba iki kitos Lietuvos Respublikos Vyriausybės prašomos datos. Lietuvos Respublikos Vyriausybė gali prašyti ekspertų komisijos pateikti savo išvadą nesilaikant šio straipsnio 3 dalyje nurodytų terminų.“
VŠĮ „Investuok Lietuvoje“ (2015-10-27)	188	Pasiūlymas Nacionalinė trišalė taryba yra tapusi nelanksti, uždara institucija, nesitaikanti prie besikeičiančių aktualijų ir neužtikrinanti joje dalyvaujančių socialinio dialogo šalių reprezentatyvumo. Siekiant spręsti šias ir kitas su Trišale taryba susijusias problemas ir iššūkius, siūloma Darbo kodekse nedetalizuoti nacionalinio lygmens socialinę partnerystę įgyvendinančios institucijos ir jos veikimo principų, bet nurodyti, kad tai numatoma specialiais įstatymais: Pakeisti 188 straipsnį ir jį suformuluoti taip: “188 straipsnis. Nacionalinio lygmens socialinė partnerystė 1. Socialinių partnerių susitarimu veikia nacionalinio lygmens socialinių partnerių organizacija.2. Nacionalinio lygmens socialinių partnerių organizacijos funkcijas, teises, sudarymo, darbo organizavimo tvarką nustato specialūs įstatymai.” Taip pat pakeisti susijusią 139 str. 3 d. „3. Lietuvos Respublikos Vyriausybė tvirtina Minimaliojo darbo užmokesčio nustatymo metodiką ir sudaro ekspertų komisiją. Veikdama pagal Minimaliojo darbo užmokesčio nustatymo metodiką ir įvertindama ekonominę-socialinę valstybės situaciją, gavusi Trišalės tarybos veikloje dalyvaujančių socialinių partnerių nacionalinio lygmens socialinių partnerių (DK 188 str.) rekomendacijas, ekspertų komisija teikia išvadą Lietuvos Respublikos Vyriausybei dėl minimaliojo darbo užmokesčio nustatymo kasmet iki rugsėjo 15d.“	Pritarti iš dalies	Pakeisti 188 straipsnio 3 dalį ir ją išdėstyti taip: „ Trišalės tarybos funkcijas, teises, profesinių sąjungų ir darbdavių organizacijų atstovavimo Trišalėje taryboje kriterijus, sudarymo, darbo organizavimo tvarką nustato šio Kodekso priedas Trišalės tarybos nuostatai. Trišalės tarybos darbo organizavimo tvarką Juos tvirtina ir keičia šio straipsnio 1 dalyje nurodytos šalys.“
Laisvosios rinkos institutas	188	6	Projekto 188 str. 6 d. nustato, kad naujos profesinių sąjungų ir darbdavių organizacijos į trišalę tarybą įtraukiamos tik daugumai jau esančių trišalėje taryboje organizacijų, Vyriausybės atstovams pritarus. Ši nuostata paverčia trišalę tarybą uždaru klubu, į kurį galima patekti tik daugumai narių pritarus. Kadangi trišalė taryba nėra tiesiog klubas, bet įstatymo numatytus įgaliojimus turinti institucija, ji turi būti sudaroma vadovaujantis objektyviais kriterijais (pvz., atsižvelgiant į atstovaujamų darbdavių ir darbuotojų skaičių), o ne esamų narių simpatijomis ir norais. Trišalė taryba privalo atspindėti visų darbuotojų, bedarbių ir darbdavių interesus, ne tik tų, kurie turi teisę dalyvauti Trišalės tarybos veikloje. Tai ypatingai svarbu tuomet, kai trišalė taryba priima svarbius ir visiems darbuotojams, bedarbiams ir darbdaviams privalomus sprendimus. Siūlome apibrėžti objektyvius kriterijus, kuriais vadovaujantis būtų atrenkamos darbdavių ir profesinių sąjungų organizacijos, turinčios teisę skirti atstovus į trišalę tarybą.	Pritarti iš dalies	Pasiūlymas: Pakeisti 188 straipsnio 3 dalį ir ją išdėstyti taip: „ Trišalės tarybos funkcijas, teises, profesinių sąjungų ir darbdavių organizacijų atstovavimo Trišalėje taryboje kriterijus, sudarymo, darbo organizavimo tvarką nustato šio Kodekso priedas Trišalės tarybos nuostatai. Trišalės tarybos darbo organizavimo tvaką Juos tvirtina ir keičia šio straipsnio 1 dalyje nurodytos šalys.“
Teisės institutas	192	III dalies II skyriaus Trečiajame įstatymo projekto skirsnyje įtvirtintos darbo teisės normos, reguliuojančios darbuotojų patikėtinio kompetenciją bei šio darbuotojų atstovo rinkimų tvarką. Manytina, kad ši naujai įvesta kolektyvinio darbuotojų atstovavimo Lietuvos darbo teisėje forma siūlomame projekte reglamentuojama nepakankamai išsamiai. Projekte lieka neaiškumų dėl darbuotojų patikėtinio rinkimų iniciatyvos, kandidatų į darbuotojų patikėtinius iškėlimo, detalesnės rinkimų tvarkos ir kt. Sistemiškai analizuojant projekto nuostatas ir atsižvelgiant į siūlomo reguliavimo 192 straipsnio 2 dalį, minėti klausimai galėtų būti sprendžiami mutatis mutandis taikant projekto, kitų įstatymų ir darbo teisės normų nuostatas dėl darbo tarybos kaip darbuotojų atstovaujamojo organo.	Nepritarti	Projekto 175 str. numatyta patikėtinio rinkimų tvarka, o 174 str. nustatyta, kad patikėtiniui mutatis mutandis taikomos visos Kodekso normos, nustatančios darbo tarybų teises, pareigas ir garantijas.
Laisvosios rinkos institutas	Dėl kolektyvinių sutarčių viešajame sektoriuje Viešojo sektoriaus išlaidas, įskaitant darbuotojų kaštus, padengia mokesčių mokėtojai. Esmines šiuos kaštus lemiančias sąlygas – viešojo sektoriaus darbuotojų darbo užmokesčio sistemą, sutarčių sudarymo ir nutraukimo sąlygas ir kt. - nustato įstatymai, priimami tautos (mokesčių mokėtojų) išrinktų įstatymų leidėjų. Suteikiant teisę vykdomosios valdžios institucijoms sudaryti kolektyvines sutartis su viešojo sektoriaus darbuotojais, būtų sudaromos galimybės keisti darbo viešajame sektoriuje sąlygas ir jų nulemiamas mokesčių mokėtojų išlaidas, apeinant tautos išrinktus įstatymų leidėjus. Apskritai viešojo sektoriaus profsąjungos sąvoka yra problematiška. Profsąjungoms valstybė suteikia daugiau teisių nei paprastai grupei žmonių, taip neva išlygindama tariamai skirtingas darbuotojų ir verslininkų (darbdavių) derybines pozicijas. Tačiau viešojo sektoriaus darbuotojų darbdavys yra valstybė (mokesčių mokėtojai). Viešojo sektoriaus profsąjungoms suteikiant lygiai tas pačias teises kaip privataus sektoriaus profsąjungoms yra daroma prielaida, kad valstybė, veikdama kaip darbdavys, vadovaujasi tokiomis paskatomis kaip ir privatus sektorius. Tačiau realybėje situacija yra kitokia. Palyginus su privačiu sektoriumi, kur įmonės valdo savo pinigus ir yra suinteresuotos maksimaliu lėšų panaudojimo efektyvumu, viešajame sektoriuje asignavimų valdytojai (ar gavėjai) disponuoja ne asmeniniais, o mokesčių mokėtojų pinigais. Todėl paskatos lėšas naudoti maksimaliai efektyviai yra nepalyginamai mažesnės nei privačiame sektoriuje. Dėl to iš valstybės, kaip darbdavio pusės, spaudimas mažinti atlyginimus ir pan. yra nepalyginamai mažesnis nei privačiame sektoriuje. Jei kolektyvinėmis sutartimis viešajame sektoriuje nustatomi aukštesni, nei teisės aktais nustatyti, atlyginimai, tai gali tapti nepagrįsta našta šalies biudžetui ir mokesčių mokėtojams. Siūlome Projekte numatyti, kad viešajame sektoriuje kolektyvinės sutartys negali būti sudaromos. Ar bent numatyti, kad viešojo sektoriaus kolektyvinės sutartys negali nustatyti tokių sąlygų, kurios padidintų lėšų poreikį.	Nepritarti	Socialinis dialogas, partnerystė turi vykti tiek privačiame, tiek viešajame sektoriuje. Dėl biudžeto lėšų naudojimo nustatymo - ne šio kodekso reguliavimo dalykas, pvz., šiuo metu tai reguliuoja Valstybės tarnybos įstatymas
Laisvosios rinkos institutas	201	Projekte siūloma naujovė – suteikti Socialinės apsaugos ir darbo (SAD) ministrui teisę išplėsti visos ar dalies kolektyvinės sutarties galiojimą darbdaviams, kurie nėra tos sutarties šalis, – pažeidžia sutarties esmę ir nepagrįstai išplečia ministro galias reglamentuojant darbo santykius. Sutartis sudaroma šalių laisva valia ir išreiškia suderintą šalių valią (sutarimą) dėl sutarties objekto. Jei dokumentas turi galią šalims, kurios neišreiškė valios dėl jo sudarymo, jis negali vadintis sutartimi. Kolektyvinės sutartys gali reguliuoti bet kokius šalių sutartus klausimus, netgi nukrypdamos nuo imperatyvių teisės normų (Projekto 196 str. 3 d.). Teisė kolektyvinių sutarčių nuostatas padaryti privalomas kitiems – t. y. suteikti joms teisės normos galią – suteiktų SAD ministrui iš esmės neribotą galią poįstatyminiais aktais reglamentuoti darbo santykius. Konstitucinis teismas 1995 m. spalio 26 d. nutarime pažymėjo, kad „kiekvienam valdžios organui suteikiama jo paskirtį atitinkanti kompetencija, kurios konkretus turinys priklauso nuo to organo vietos tarp kitų valdžios organų, jo įgaliojimų santykio su kitų organų įgaliojimais. Konstitucijos 67 straipsnio 1 ir 2 punktuose yra įtvirtinta, kad įstatymus leidžia Seimas. Šalies teisės šaltinių sistemoje įstatymas yra pirminis teisės aktas, turintis aukščiausiąją teisinę galią. Ši galia grindžiama tuo, kad tautos įgalioto įstatymų leidėjo – Seimo priimtame įstatyme išreiškiama tautos valia svarbiausiais visuomenės gyvenimo klausimais. Įstatymų normose nustatomos bendro pobūdžio taisyklės, o poįstatyminiuose teisės aktuose jos gali būti detalizuojamos, reglamentuojama jų įgyvendinimo tvarka. <...> Lietuvos Respublikos Konstitucijoje įstatymų leidybos delegavimas nenumatytas, todėl Vyriausybė gali priimti tik poįstatyminius teisės aktus. <...> tam tikri visuomenės prioritetiniai dalykai turi būti reguliuojami tik įstatymais. Demokratinėje visuomenėje prioritetas teikiamas žmogui, todėl viskas, kas susiję su pagrindinėmis žmogaus teisėmis ir laisvėmis, reguliuojama įstatymais.“ Manome, kad Projekto 201 str. iškreiptų sutartinį kolektyvinių sutarčių pobūdį ir prieštarautų Konstitucijai, todėl siūlome jo atsisakyti.	Nepritarti	Šiuo metu tokios nuostatos galioja ir dabartiniame Darbo kodekse. Projekte siūloma išsamiau reguliuoti, nurodant ir išplėtimo motyvus.
Lietuvos verslo konfederacija ICC Lietuva 2015-06-05 (G-2015-5126)	206	6	LVK siūlo keisti 206 str. 6 d. nuostatą, kad Tarybos sudėtis ir sudėties pakeitimai yra daromi jau esamų narių pritarimu, todėl raginame peržiūrėti Trišalės tarybos sudėtį ir naujų narių priėmimo procedūras. Siūlome atsisakyti 206 str. 6 d. nuostatos ir apibrėžti objektyvius Trišalės tarybos sudarymo kriterijus, narių kvalifikacinius kriterijus bei įvesti narių privalomą rotaciją.	Pritarti	206 str. nustatyti Trišalės tarybos atstovavimo kriterijus.
Asociacija „INFOBALT“ 2015-10-27 Lietuvos verslo konfederacija 2015-10-29 (G-2015-9531)	206-212	SADM teigia, kad informavimo ir konsultavimosi nuostatos yra perkeltos iš ES direktyvos - 2002/14/EB dėl bendros darbuotojų informavimo ir konsultavimosi su jais sistemos sukūrimo Europos bendrijoje. Direktyvos tikslas - užtikrinti darbuotojų informavimą ir konsultavimąsi įmonėse, kuriose dirba mažiausiai 50 darbuotojų. Direktyva numato, kad darbuotojų informavimas ir konsultavimasis turi būti įgyvendinamas per darbuotojų atstovus, o kas yra darbuotojų atstovai, valstybės narės gali nustatyti nacionalinės teisės aktuose (Darbo kodekse nustatyta, kad darbuotojų atstovai yra profesinės sąjungos ir darbo tarybos). Taigi minėtoje direktyvoje nėra reikalavimo sudaryti darbo tarybas įmonėse, kuriose dirba 50 ir daugiau darbuotojų, kaip tai numatyta Darbo kodekso projekte.	Nepritarti	dabartinė padėtis rodo, kad informavimas ir konsultavimas nevyksta arba vyksta labai vangiai, todėl šiomis nuostatomis siekiama tinkamai užtikrinti darbuotojų informavimą ir konsultavimą įmonėse, kuriose dirba daugiau kaip 50 darbuotojų.
Asociacija „INFOBALT“ 2015-10-27 Lietuvos verslo konfederacija 2015-10-29 (G-2015-9531)	207	Darbo tarybos reikalavimu darbdavys privalo pradėti konsultavimosi procedūrą. Procedūra gali užtrukti bent 20 darbo dienų (2 mėnesius) (5 darbo dienos pradėti procedūrą; 15 darbo dienų terminas rašytinių DT pasiūlymų pateikimui) (DK 207 str. 4 dalis) ir jos vykdymo metu darbdavys negali priimti atitinkamų sprendimų. Aptariamoje nuostatoje nėra nurodyta, dėl kokių klausimų DT turi teisę reikalauti pradėti konsultavimosi procedūrą, todėl galima daryti išvadą, jog tai gali būti bet kokio pobūdžio klausimas (nebūtinai dėl darbo santykių būklės ir ekonominės padėties, vietinių teisės aktų tvirtinimo (DK 209 str.), verslo ar jo dalies perdavimo (DK 211 str.)). Nustatytos pareigos konsultuotis nesilaikymas lemia ginčą dėl teisės (DK 216 str. 1 dalis). Aukščiau pristatyti aptariamos nuostatos požymiai leidžia daryti išvadą, jog privalomas konsultavimasis iš esmės dėl bet kokių klausimų gali ženkliai apsunkinti reikšmingų darbdavio verslui sprendimų priėmimą. Konsultavimosi procedūra tampa svertu ne vien užtęsti darbdavio sprendimų priėmimą (dėl ko jie gali tapti nebeaktualūs), bet ir apskritai jį blokuoti (teisė inicijuoti ginčą dėl teisės), neatsižvelgiantį į klausimo reikšmę darbuotojų interesų aspektu. Darbuotojų interesai apsaugomi kitomis DK nuostatomis (pvz., verslo perėmimo atveju darbuotojai taip pat perkeliami). DT suteikiama teisė konsultuotis bet kokiu klausimu laikytina neproporcinga. Atsižvelgiant į tai, aptariama nuostata į DK neturi būti įtraukta.	Nepritarti	šiomis nuostatomis siekiama tinkamai užtikrinti darbuotojų direktyvines nuostatas dėl informavimo ir konsultavimo. 208 – 211 straipsniuose nustatyta dėl kokių klausimų darbdavys turi konsultuotis su darbo taryba.
Asociacija „Investors' Forum“ 2015-10-28 (G-2015-9466)	207	3	Siūlomas reglamentavimas, pagal kurį darbo taryba yra įpareigojama neatskleisti komercinių (gamybinių) ar profesinių paslapčių, netiksliai perkelia ES direktyvos 2002/14/EC rekomendaciją ir kelia riziką, kad darbo tarybos galės teisėtai atskleisti paslaptis įmonės darbuotojams. Siūloma papildyti straipsnį, naudojant ES direktyvoje esančią formuluotę: „3. Darbo tarybos nariai, pateikę rašytinį įsipareigojimą neatskleisti komercinės (gamybinės) ar profesinės paslapties, turi teisę susipažinti su informacija, kuri laikoma komercine (gamybine) ar profesine paslaptimi, bet yra būtina jų pareigoms atlikti. Neatsižvelgiant į darbo tarybos narių buvimo vietą ir darbo santykių ar atstovavimo įgaliojimų pasibaigimą, jiems draudžiama žinomą tapusią informaciją, kuri laikoma komercine (gamybine) ar profesine paslaptimi, naudoti ne pagal paskirtį ar ją atskleisti darbuotojams ar tretiesiems asmenims. Supažindinimą su valstybės, tarnybos paslaptimis ir atsakomybę už jų atskleidimą ar neteisėtą panaudojimą reglamentuoja specialūs įstatymai.“	Nepritarti	Perkeliamas šiuo metu galiojantis reguliavimas, dėl kurio problemų šiuo metu nekyla.
VŠĮ „Investuok Lietuvoje“ (2015-10-27)	207	3	Pasiūlymas Siūlomas reglamentavimas, pagal kurį darbo taryba yra įpareigojama neatskleisti komercinių (gamybinių) ar profesinių paslapčių, netiksliai perkelia ES direktyvos 2002/14/EC rekomendaciją ir kelia riziką, kad darbo tarybos galės teisėtai atskleisti paslaptis įmonės darbuotojams. Siūloma papildyti straipsnį, naudojant ES direktyvoje esančią formuluotę: „3. Darbo tarybos nariai, pateikę rašytinį įsipareigojimą neatskleisti komercinės (gamybinės) ar profesinės paslapties, turi teisę susipažinti su informacija, kuri laikoma komercine (gamybine) ar profesine paslaptimi, bet yra būtina jų pareigoms atlikti. Neatsižvelgiant į darbo tarybos narių buvimo vietą ir darbo santykių ar atstovavimo įgaliojimų pasibaigimą, jiems draudžiama žinomą tapusią informaciją, kuri laikoma komercine (gamybine) ar profesine paslaptimi, naudoti ne pagal paskirtį ar ją atskleisti darbuotojams ar tretiesiems asmenims. Supažindinimą su valstybės, tarnybos paslaptimis ir atsakomybę už jų atskleidimą ar neteisėtą panaudojimą reglamentuoja specialūs įstatymai.“	Nepritarti	Perkeliamas šiuo metu galiojantis reguliavimas, dėl kurio problemų šiuo metu nekyla. Trečiaisiais asmenimis laikomi visi asmenys, kuriems ši informacija nebuvo patikėta.
Asociacija „Investors' Forum“ 2015-10-28 (G-2015-9466)	207	4	Numatomas reguliavimas, pagal kurį bendrųjų konsultacijų periodu darbdavys negali imtis jokių veiksmų, dėl kurių buvo pradėtos konsultacijos (viso iki 15 d. d.), sukelia riziką, kad tokios konsultacijos gali stabdyti darbdavio vykdomus svarbius ir skubius sprendimus, tyčia ar netyčia trikdant įmonės veiklą. Todėl siūloma numatyti, kad darbo taryba gali reikalauti stabdyti susijusius procesus tik motyvuotu prašymu: „4. Darbo tarybos reikalavimu darbdavys turi pradėti konsultavimosi procedūras ne vėliau kaip per penkias darbo dienas nuo reikalavimo gavimo dienos. Konsultavimosi procedūrų metu darbo tarybos nariai turi teisę susitikti su darbdaviu ir jo atstovais, prireikus – ir kitais įmonės, įstaigos, organizacijos valdymo organų nariais, ir per penkiolika darbo dienų, jeigu nesusitarta dėl kitokio termino, nuo pirmos konsultacijų dienos raštu pateikti savo pasiūlymus. Darbo tarybai raštu pateikus motyvuotą prašymą, Ttuo laikotarpiu darbdavys negali imtis jokių veiksmų, dėl kurių pradėtos konsultavimosi procedūros. Pasibaigus šiam terminui, jeigu darbo taryba nepateikia savo nuomonės, darbdavys gali nutraukti konsultavimosi procedūras. Konsultavimu turi būti siekiama abi šalis tenkinančio sprendimo. Konsultacijų rezultatai įforminami protokolu, susitarimu arba priimami vietiniai norminiai teisės aktai.“	Nepritarti	Jeigu Darbo kodeksas reikalauja, kad tam tikrai atvejais darbdavys turi konsultuotis su darbo taryba, jam negali būti leidžiama priimti sprendimą be šios konsultacijos.
VŠĮ „Investuok Lietuvoje“ (2015-10-27)	207	4	Pasiūlymas Numatomas reguliavimas, pagal kurį bendrųjų konsultacijų periodu darbdavys negali imtis jokių veiksmų, dėl kurių buvo pradėtos konsultacijos (viso iki 15 d. d.), sukelia riziką, kad tokios konsultacijos gali stabdyti darbdavio vykdomus svarbius ir skubius sprendimus, tyčia ar netyčia trikdant įmonės veiklą. Todėl siūloma numatyti, kad darbo taryba gali reikalauti stabdyti susijusius procesus tik motyvuotu prašymu: „4. Darbo tarybos reikalavimu darbdavys turi pradėti konsultavimosi procedūras ne vėliau kaip per penkias darbo dienas nuo reikalavimo gavimo dienos. Konsultavimosi procedūrų metu darbo tarybos nariai turi teisę susitikti su darbdaviu ir jo atstovais, prireikus - ir kitais įmonės, įstaigos, organizacijos valdymo organų nariais, ir per penkiolika darbo dienų, jeigu nesusitarta dėl kitokio termino, nuo pirmos konsultacijų dienos raštu pateikti savo pasiūlymus. Darbo tarybai raštu pateikus motyvuotą prašymą, Ttuo laikotarpiu darbdavys negali imtis jokių veiksmų, dėl kurių pradėtos konsultavimosi procedūros. Pasibaigus šiam terminui, jeigu darbo taryba nepateikia savo nuomonės, darbdavys gali nutraukti konsultavimosi procedūras. Konsultavimu turi būti siekiama abi šalis tenkinančio sprendimo. Konsultacijų rezultatai įforminami protokolu, susitarimu arba priimami vietiniai norminiai teisės aktai.“	Nepritarti	Jeigu Darbo kodeksas reikalauja, kad tam tikrai atvejais darbdavys turi konsultuotis su darbo taryba, jam negali būti leidžiama priimti sprendimą be šios konsultacijos. Šis pasiūlymas apsunkins konsultavimosi procedūras. Darbdaviui ėmusis veiksmų, konsultavimasis praras prasmę.
Asociacija „INFOBALT“ 2015-10-27 Lietuvos verslo konfederacija 2015-10-29 (G-2015-9531)	208	DK 208 str. nustato pareigą (i) pateikti informaciją, jei bendrovėje vidutiniškai dirba 50 ir daugiau darbuotojų ir (ii) šios informacijos pagrindu vesti konsultacijas. Informaciją privalomai turėtų pateikti bendrovės, kuriose vidutiniškai dirba 500 ir daugiau darbuotojų, arba privalomai teikti tokią informaciją nenustatytina iš viso. Korekcija atitinka pasiūlymui dėl privalomų DT sudarymo, jei pas darbdavį dirba vidutiniškai 500 ir daugiau darbuotojų. Numatomas įpareigojimas teikti informacija apie: (i) įvykusius DU pokyčius ir numatomas tendencijas; (ii) darbo laiko organizavimo ypatumus (įskaitant viršvalandinį darbą ir jo priežastis); (iii) darbuotojų saugos ir sveikatos priemonių, padedančių gerinti darbo aplinką, įgyvendinimo rezultatus; (iv) bendrovės plėtrą, ekonominę padėtį. Nurodytos informacijos pateikimas gali sukelti neigiamų padarinių darbdaviui, galinčių lemti verslo sumažėjimą. Pirmiausia, bendrovės momentinė nepalanki ekonominė padėtis gali paskatinti kvalifikuotų darbuotojų pasitraukimą. Tai dar labiau pablogintų bendrovės padėtį ( Paslaugų sektoriuje įmonės pagrindinį kapitalą sudaro darbuotojų žinios, patirtis, kompetencija). Vieša informacija apie DU pokyčius tikėtinai keltų norą darbuotojams gauti didesnį nei esamas atlyginimas (tuo atveju, jei būtų nurodoma, kad atlyginimai kilo), nors atlyginimų kėlimas yra už individualius darbuotojų pasiekimus. Informacijos viešinimas apie viršvalandinį darbą laikytinas netikslingu, kadangi toks darbas yra atliekamas pagal DK nuostatas (darbuotojo/darbdavio susitarimą), o jo poreikis susijęs su verslo dinamika. DK nurodo, kad šios informacijos pagrindu vedamos konsultavimosi procedūros. Konsultavimosi procedūros tikslas – suderintais veiksmais išspręsti galimai darbuotojams nepalankias situacijas, klausimus. Komentuojamoje nuostatoje nurodyti klausimai ne visada priklauso nuo darbuotojų valios. Pavyzdžiui, bendrovės plėtra ir ekonominė padėtis yra bendrovės valdymo/atsakingų už verslą asmenų, o ne darbuotojų darbo rezultatas. DU pokyčiai priklauso nuo darbuotojų individualaus darbo įvertinimo. Dėl viršvalandžių deramasi su darbuotoju atskirai. Tai reiškia, kad nurodytų klausimų sprendimui konsultacijos nėra reikalingos. Siūlymas – neįtraukti į DK aptariamos nuostatos dėl informacijos ir konsultavimosi arba neįtraukti vien konsultavimosi.	Nepritarti	šiomis nuostatomis siekiama tinkamai užtikrinti darbuotojų direktyvines nuostatas dėl informavimo ir konsultavimo. 208 – 211 straipsniuose nustatyta dėl kokių klausimų darbdavys turi konsultuotis su darbo taryba.
Asociacija „Investors' Forum“ 2015-10-28 (G-2015-9466)	208	1,3	Darbo tarybai nepageidaujant konsultacijų dėl reguliariojo informavimo, turėtų būti paliekama galimybė jų nepradėti. Siūloma nustatyti, kad konsultacijos pradedamos darbo tarybos reikalavimu: “1. Darbdavys, įdarbinantis vidutiniškai penkiasdešimt ir daugiau darbuotojų, kartą per kalendorinius metus, tačiau ne vėliau kaip iki balandžio 1 d. pateikia informaciją darbo tarybai apie dabartinę ir būsimą įmonės, įstaigos, organizacijos (esant darbovietės lygmens socialinei partnerystei – ir darbovietės) veiklą, ekonominę padėtį bei darbo santykių būklę ir darbo tarybos reikalavimu privalo konsultuotis su jais. 3. Ne vėliau kaip per penkias darbo dienas nuo informacijos gavimo dienos darbo taryba gali pareikalauti pradėti konsultacijas. Suteiktos informacijos pagrindu ne vėliau kaip per penkiolika darbo dienų nuo informacijos gavimo dienos pradedamos darbdavio konsultacijos su darbo taryba. Darbdavio lygmeniu veikianti profesinė sąjunga darbo tarybos turi būti informuojama apie konsultacijų eigą ir turi teisę pareikšti savo nuomonę jai ir darbdaviui.“	Nepritarti	Įtvirtinama darbo tarybos teisė į reguliarų konsultavimą, neapsunkinant šios teisės papildomo reikalavimo pareiškimu. Šis pasiūlymas apsunkins konsultavimosi procedūras.
VŠĮ „Investuok Lietuvoje“ (2015-10-27)	208	1,3	Pasiūlymas Darbo tarybai nepageidaujant konsultacijų dėl reguliariojo informavimo, turėtų būti paliekama galimybė jų nepradėti. Siūloma nustatyti, kad konsultacijos pradedamos darbo tarybos reikalavimu: “ 1. Darbdavys, įdarbinantis vidutiniškai penkiasdešimt ir daugiau darbuotojų, kartą per kalendorinius metus, tačiau ne vėliau kaip iki balandžio 1 d. pateikia informaciją darbo tarybai apie dabartinę ir būsimą įmonės, įstaigos, organizacijos (esant darbovietės lygmens socialinei partnerystei - ir darbovietės) veiklą, ekonominę padėtį bei darbo santykių būklę ir darbo tarybos reikalavimu privalo konsultuotis su jais. 3. Ne vėliau kaip per penkias darbo dienas nuo informacijos gavimo dienos darbo taryba gali pareikalauti pradėti konsultacijas. Suteiktos informacijos pagrindu ne vėliau kaip per penkiolika darbo dienų nuo informacijos gavimo dienos pradedamos darbdavio konsultacijos su darbo taryba. Darbdavio lygmeniu veikianti profesinė sąjunga darbo tarybos turi būti informuojama apie konsultacijų eigą ir turi teisę pareikšti savo nuomonę jai ir darbdaviui.“	Nepritarti	Įtvirtinama darbo tarybos teisė į reguliarų konsultavimą, neapsunkinant šios teisės papildomo reikalavimo pareiškimu.
Asociacija „INFOBALT“ 2015-10-27 Lietuvos verslo konfederacija 2015-10-29 (G-2015-9531)	209	DK 209 str. numato pareigą priimant vietinius norminius teisės aktus informuoti ir konsultuotis su DT, jei bendrovėje dirba 50 ir daugiau darbuotojų. Nuostata taikytina darbdaviams, įdarbinusiems 500 ir daugiau darbuotojų arba netaikytina apskritai. Pareiga konsultuotis su DT priimant vietinius norminius teisės aktus netaikytina visais atvejais (nepriklausomai nuo darbuotojų skaičiaus). Konsultavimosi procedūra yra netikslinga, kadangi tokie priimti dokumentai (tvarkos, taisyklės) visais atvejais turi atitikti teisės aktų reikalavimus. Todėl procedūra tampa perteklinė.	Nepritarti	šiomis nuostatomis siekiama tinkamai užtikrinti darbuotojų direktyvines nuostatas dėl informavimo ir konsultavimo. 208 – 211 straipsniuose nustatyta dėl kokių klausimų darbdavys turi konsultuotis su darbo taryba.
Asociacija „Investors' Forum“ 2015-10-28 (G-2015-9466)	209	1	1,8	Vietiniai norminiai teisės aktai, keičiantys bendrąją darbovietės tvarką ar dėl įtampą darbe mažinančių priemonių dažnu atveju gali būti nepakankamai reikšmingi, techninio pobūdžio ar tekti išimtinai darbdavio sprendimo galiai, todėl konsultacijos šiais klausimais būtų neaktualios. Siūloma atsisakyti pareigos darbdaviui konsultuotis priimant norminius teisės aktus šiose srityse: Išbraukti 209 str. 1 d. 1) ir 8) p.	Nepritarti	Šiuose punktuose numatyti atvejai yra svarbūs darbuotojams ir jie turi turėti teisę dėl šių sprendimų pasisakyti.
VŠĮ „Investuok Lietuvoje“ (2015-10-27)	209	1	1,8	Pasiūlymas Vietiniai norminiai teisės aktai, keičiantys bendrąją darbovietės tvarką ar dėl įtampą darbe mažinančių priemonių dažnu atveju gali būti nepakankamai reikšmingi, techninio pobūdžio ar tekti išimtinai darbdavio sprendimo galiai, todėl konsultacijos šiais klausimais būtų neaktualios. Siūloma atsisakyti pareigos darbdaviui konsultuotis priimant norminius teisės aktus šiose srityse: Išbraukti 209 str. 1 d. 1) ir 8) p.	Nepritarti	Šiuose punktuose numatyti atvejai yra svarbūs darbuotojams ir jie turi turėti teisę dėl šių sprendimų pasisakyti.
Asociacija „Investors' Forum“ 2015-10-28 (G-2015-9466)	209	2	Prievolė darbdaviui informuoti darbo tarybą apie planuojamus priimti vietinius norminius teisės aktus prieš mėnesį ženkliai apriboja įmonės galimybes sparčiai reaguoti į įmonės veiklos aktualijas ir įgyvendinti svarbius sprendimus. Siūloma sumažinti šį laikotarpį iki 10 d. d.: “2. Apie tokius būsimus sprendimus darbo taryba informuojama prieš mėnesį dešimt darbo dienų iki planuojamo jų patvirtinimo.“	Nepritarti	Vieno mėnesio terminas yra pagrįstas, nes suteikia galimybę realioms informavimo ir konsultavimo procedūroms veikti.
VŠĮ „Investuok Lietuvoje“ (2015-10-27)	209	2	Pasiūlymas Prievolė darbdaviui informuoti darbo tarybą apie planuojamus priimti vietinius norminius teisės aktus prieš mėnesį ženkliai apriboja įmonės galimybes sparčiai reaguoti į įmonės veiklos aktualijas ir įgyvendinti svarbius sprendimus. Siūloma sumažinti šį laikotarpį iki 10 d. d.: “2. Apie tokius būsimus sprendimus darbo taryba informuojama prieš mėnesį dešimt darbo dienų iki planuojamo jų patvirtinimo.“	Nepritarti	209 straipsnyje numatyti svarbūs sprendimai, kurie susiję su darbuotojų padėties pokyčiais, todėl turi būti skiriama pakankamai laiko informavimui ir konsultavimui. Vieno mėnesio terminas yra pagrįstas, nes suteikia galimybę realioms informavimo ir konsultavimo procedūroms veikti.
Asociacija „Investors' Forum“ 2015-10-28 (G-2015-9466)	209	3	Siūlymas darbdavį įpareigoti automatiškai pradėti konsultacijas su darbuotojų atstovais dėl vietinių norminių teisės aktų priėmimo yra perteklinis. Tikėtina, kad dažnai pati darbo taryba nepageidaus konsultacijų, tačiau jos turės būti vedamos privaloma tvarka. Tai lėtins įmonių veikos procesus ir užkraus papildomą administracinę naštą. Siūloma numatyti, kad konsultacijos privalo vykti, jei to pageidauja pati darbo taryba: “3. Ne vėliau kaip per tris darbo dienas nuo informacijos gavimo dienos darbo taryba gali pareikalauti pradėti konsultacijas. Suteiktos informacijos pagrindu ne vėliau kaip per dešimt tris darbo dienųas nuo informacijos gavimo dienos darbo tarybos pareikalavimo pradedamos darbdavio konsultacijos su darbo taryba. Dėl šio straipsnio 1 dalyje nustatytų darbdavio sprendimų gali būti sudaromi darbdavio ir darbo tarybos susitarimai. Darbdavio lygmeniu veikianti profesinė sąjunga darbo tarybos turi būti informuojama apie konsultacijų eigą ir turi teisę pareikšti savo nuomonę jai ir darbdaviui.“	Nepritarti	Darbuotojų informavimas ir konsultavimas dėl vietinių norminių teisės aktų yra svarbus, nes šiuose teisės aktuose darbdavys vienašališkai nustato privalomas elgesio taisyklės visiems darbuotojams. Šiuo atveju dėl pačių konsultacijų spręs įmonėje veikianti darbo taryba. Dabar reikalaujamas suderinimas, kuris per daug lėtas ir trukdo priimti veiksmus, todėl siūlomas perspektyvesnis reguliavimas.
VŠĮ „Investuok Lietuvoje“ (2015-10-27)	209	3	Pasiūlymas Siūlymas darbdavį įpareigoti automatiškai pradėti konsultacijas su darbuotojų atstovais dėl vietinių norminių teisės aktų priėmimo yra perteklinis. Tikėtina, kad dažnai pati darbo taryba nepageidaus konsultacijų, tačiau jos turės būti vedamos privaloma tvarka. Tai lėtins įmonių veikos procesus ir užkraus papildomą administracinę naštą. Siūloma numatyti, kad konsultacijos privalo vykti, jei to pageidauja pati darbo taryba: “3. Ne vėliau kaip per tris darbo dienas nuo informacijos gavimo dienos darbo taryba gali pareikalauti pradėti konsultacijas. Suteiktos informacijos pagrindu ne vėliau kaip per dešimt tris darbo dienųas nuo informacijos gavimo dienos darbo tarybos pareikalavimo pradedamos darbdavio konsultacijos su darbo taryba. Dėl šio straipsnio 1 dalyje nustatytų darbdavio sprendimų gali būti sudaromi darbdavio ir darbo tarybos susitarimai. Darbdavio lygmeniu veikianti profesinė sąjunga darbo tarybos turi būti informuojama apie konsultacijų eigą ir turi teisę pareikšti savo nuomonę jai ir darbdaviui.“	Nepritarti	Darbuotojų informavimas ir konsultavimas dėl vietinių norminių teisės aktų yra svarbus, nes šiuose teisės aktuose darbdavys vienašališkai nustato privalomas elgesio taisyklės visiems darbuotojams. Šiuo atveju dėl pačių konsultacijų spręs įmonėje veikianti darbo taryba. Dabar reikalaujamas suderinimas, kuris per daug lėtas ir trukdo priimti veiksmus, todėl siūlomas perspektyvesnis reguliavimas. Pasiūlymas pasunkins informavimo ir konsultavimo procedūras. Siūlomais atvejais turi būti užtikrintas darbo tarybų konsultavimas, kadangi 209 str. nustatyti pakeitimai gali ženkliai pakeisti darbuotojų padėtį.
Asociacija „INFOBALT“ 2015-10-27 Lietuvos verslo konfederacija 2015-10-29 (G-2015-9531)	210	DK 210 str. numato privalomą konsultavimąsi su DT grupės darbuotojų atleidimo atveju. Siūloma nustatyti, kad konsultacijų metu būtų siekta susitarti, kokiais būdais ir priemonėmis būtų galima išvengti grupės darbuotojų atleidimo arba sumažinti atleidžiamų darbuotojų skaičių; sušvelninti atleidimo padarinius papildomomis socialinėmis garantijomis (atleidžiamų darbuotojų perkvalifikavimas; įdarbinimas iš naujo). Konsultavimosi procedūra su DT grupės darbuotojų atleidimo atveju būtų netikslinga. Grupės darbuotojų atleidimas – ekstraordinari priemonė, kurios imamasi reaguojant į bendrovės ūkinę veiklą ir finansinę padėtį. Konsultavimasis su DT nesusijęs su aplinkybių, lėmusių būtinybę atleisti grupę darbuotojų, pašalinimu. Todėl ši procedūra būtų formali, perteklinė ir dėl to netikslinga. Papildomai pažymėtina, kad aptariamoje nuostatoje nurodytas konsultacijų turinys apima ir atleidimo padarinių švelninimą, taikant socialines garantijas, pvz., darbuotojų perkvalifikavimą. Perkvalifikavimas susijęs su papildomomis darbdavio investicijomis, laiko ir kitomis sąnaudomis, kurių darbdavys grupės atleidimo atveju papratai neturi. Siūlymas – atsisakyti įtraukti į DK nuostatą dėl konsultavimosi su DT grupės darbuotojų atleidimo atveju.	Nepritarti	šiomis nuostatomis siekiama tinkamai užtikrinti darbuotojų direktyvines nuostatas dėl informavimo ir konsultavimo. 208 – 211 straipsniuose nustatyta dėl kokių klausimų darbdavys turi konsultuotis su darbo taryba.
Asociacija „INFOBALT“ 2015-10-27 Lietuvos verslo konfederacija 2015-10-29 (G-2015-9531)	211	DK 211 str. numato pareigą informuoti ir konsultuotis su DT verslo ar jo dalies perdavimo atveju. Informavimas ir konsultavimasis turi įvykti iki sprendimo dėl sandorio sudarymo. Turi būti suteikta informacija, be kita ko, apie perleidimo datą bei perdavimo teisinius, ekonominius ir socialinius padarinius darbuotojams. Konsultacijos objektas – verslo ar jo dalies perdavimo neigiamų teisinių, ekonominių ir socialinių padarinių darbuotojams eliminavimas ar sušvelninimas. Aptariamos nuostatos turi būti atsisakyta visa apimtimi (tiek dėl informavimo, tiek dėl konsultavimosi). Pirma, verslo ar jo dalies perleidimo sėkmė didele dalimi priklauso nuo konfidencialumo. Aptariama DK nuostata eliminuotų galimybę išlaikyti sandorį konfidencialiu iki reikiamo momento. Verslo perleidimas iš esmės yra turimų resursų (darbuotojų) ir klientų perleidimas. Tokios informacijos atskleidimas sandorį žymiai apsunkintų ar net padarytų neįmanomą dėl emocinių aplinkybių – gali paskatinti tiek darbuotojų išėjimą (verslo perleidimą suvokiant kaip indikaciją apie nesėkmingą esamo darbdavio ūkinę veiklą), tiek klientų pasitraukimą. Antra, DK numato pareigą verslo perėmimo atveju perimti darbuotojus. Be to, nustatyta perleidusio verslą subjekto solidari atsakomybė už perėmusios verslą bendrovės įsipareigojimų darbuotojams nevykdymą (DK 50 str.) Informavimas ir konsultavimasis dėl verslo perleidimo apsunkintų tokių sandorių sudarymą, o darbuotojų teisės užtikrinamos kitomis DK nuostatomis. Siūlymas – neįtraukti nuostatos dėl pareigos informuoti ir konsultuotis su DT dėl verslo ar jo dalies perleidimo.	Nepritarti	šiomis nuostatomis siekiama tinkamai užtikrinti darbuotojų direktyvines nuostatas dėl informavimo ir konsultavimo. 208 – 211 straipsniuose nustatyta dėl kokių klausimų darbdavys turi konsultuotis su darbo taryba.
Asociacija „Investors' Forum“ 2015-10-28 (G-2015-9466)	213, 214	Teisė darbuotojų atstovams skirti savo parinktus narius į įmonės valdybą nėra privaloma pagal ES direktyvas. Lietuvai siūlomas reglamentavimas neatitinka europinės praktikos, nes nenurodomas darbo tarybos paskiriamų valdybos narių skaičius; nepagrįstai plačiai išplečiama šią nuostatą turinčių įgyvendinti įmonių dalis – tai visos įmonės, nepriklausomai nuo jų dydžio; ir nenumatoma tinkama konfidencialios informacijos, prie kurios gaus prieigą valdybos narys, apsauga. Visa tai gali neigiamai paveikti Lietuvos įmonių veiklos efektyvumą ir konkurencinę aplinką. Todėl siūloma atsisakyti šio darbuotojų įtraukimo į įmonės veiklą būdo: Išbraukti straipsnius 213 ir 214.	Nepritarti	Šis reguliavimas bus taikomas tik valstybės ir savivaldybių įmonėms.
VŠĮ „Investuok Lietuvoje“ (2015-10-27)	213 214	Pasiūlymas Teisė darbuotojų atstovams skirti savo parinktus narius į įmonės valdybą nėra privaloma pagal ES direktyvas. Lietuvai siūlomas reglamentavimas neatitinka europinės praktikos, nes nenurodomas darbo tarybos paskiriamų valdybos narių skaičius; nepagrįstai plačiai išplečiama šią nuostatą turinčių įgyvendinti įmonių dalis - tai visos įmonės, nepriklausomai nuo jų dydžio; ir nenumatoma tinkama konfidencialios informacijos, prie kurios gaus prieigą valdybos narys, apsauga. Visa tai gali neigiamai paveikti Lietuvos įmonių veiklos efektyvumą ir konkurencinę aplinką. Todėl siūloma atsisakyti šio darbuotojų įtraukimo į įmonės veiklą būdo: Išbraukti straipsnius 213 ir 214.	Nepritarti	Kartu su Darbo kodeksu keičiamas tik Valstybės ir savivaldybių įmonių įstatymas, taigi privalomas darbuotojų dalyvavimas numatomas tik valstybės ir savivaldybių įmonėse.
Asociacija „INFOBALT“ 2015-10-27 Lietuvos verslo konfederacija 2015-10-29 (G-2015-9531)	214	Komentuojamoje nuostatoje numatyta darbo tarybos teisė skirti bendrovės valdymo/priežiūros organo narį, kuris skiriamas ar renkamas pagal šių juridinių asmenų veiklą reglamentuojančius teisės aktus ar steigimo dokumentus. Projekto svarstymo metu Akcinių bendrovių įstatymas nenumato, kad AB, UAB valdymo/priežiūros organo narį (-ius) galėtų skirti darbo taryba. Turėtų būti atskleista, ar yra ketinimas siūlyti keisti Akcinių bendrovių įstatymą, ryšium su siūloma DK nuostata. Pirma, nėra aišku, kokios formos ar kokius kitus kriterijus atitinkantys juridiniai asmenys privalės leisti darbuotojų atstovui dalyvauti valdymo organo veikloje (DK 214 str. 2 dalis). Antra, valdymo organą sudaro bent 3 nariai. Sprendimus priimant paprasta (1/2) ar kvalifikuota (2/3) dauguma, darbuotojų atstovo balsas neturės realios įtakos priimant sprendimus. Trečia, valdyba/stebėtojų taryba iš esmės sprendžia bendrovės verslo klausimus. Į šias pozicijas akcininkas paprastai skiria verslo supratimą turinčius specialistus. Todėl darbuotojų atstovo dalyvavimas valdymo organo posėdžiuose būtų perteklinis jo apkrovimas. Su verslo strategija (plėtra, jos stabdymu) netiesiogiai yra susijęs ir darbuotojų dydžio klausimas. Tačiau jis išsprendžiamas kitais DK numatytais įrankiais, pavyzdžiui, informavimu, konsultavimusi, darbo biržos dalyvavimu grupės darbuotojų atleidime ir pan. Ketvirta, valdyba/stebėtojų taryba nuolat dirba su komercine paslaptimi. Nors su darbuotojais ir sudaromos konfidencialios informacijos apsaugos ir atsakomybės už jų nesilaikymą sutartys, tačiau dėl darbuotojų kitokio statuso (palankesnio reglamentavimo ir silpnesnės santykių šalies) konfidencialios informacijos apsauga nėra tapati, kurios galima reikalauti iš nepriklausomo valdybos nario. Todėl nuolat kiltų konfidencialios informacijos apsaugos užtikrinimo klausimas ir realios visiškos atsakomybės pritaikymo galimybės klausimas. Atsižvelgiant į tai, aptariamos nuostatos atsisakytina.	Nepritarti	Kaip lydintysis įstatymas teikiamas tik Valstybės ir savivaldybių įmonių įstatymas, taigi, dalį juridinio organo narių bus privaloma skirti tik valstybės ir savivaldybių įmonėse. Akcinių bendrovių įstatymo kaip lydinčiojo buvo atsisakyta.
VŠĮ „Investuok Lietuvoje“ (2015-10-27)	215	1	Pasiūlymas Kita vertus, palaikant siekį nuosekliai judėti link didesnio darbuotojų dalyvavimo įmonės valdyme, siūloma įtvirtinti platesnę darbuotojų atstovų teisę dalyvauti valdybos posėdžiuose: „Kolektyvinių sutarčių ar darbdavio ir darbo tarybos susitarimų nustatytais atvejais ir tvarka gali būti sudaryta Darbuotojų atstovams sudaroma galimybė darbuotojų atstovams stebėtojo ar patariamojo balso teise dalyvauti darbdavio kolegialaus valdymo ar priežiūros organų susitikimuose, kai juose sprendžiami su įmonės, įstaigos, organizacijos darbuotojų darbo sąlygomis susiję klausimai.”	Nepritarti	Kolektyvinėmis sutartimis nėra draudžiama nustatyti geresnio darbuotojams reguliavimo.
Asociacija „Investors' Forum“ 2015-10-28 (G-2015-9466)	221	4	Siūloma numatyti teisę darbdaviui atsisakyti priimti jau atleistą darbuotoją į buvusią jo darbo vietą ir tokiu atveju išmokant įstatymų numatytą išeitinę kompensaciją. Tuo pačiu siūloma riboti už bylinėjimosi laiką darbuotojui priteisiamas sumas (darbdavys nėra atsakingas už tai, kiek laiko teismas nagrinėja darbo bylą): 4. Jeigu darbo ginčą dėl teisės nagrinėjantis organas nustato, kad darbuotojas į pirmesnį darbą negali būti grąžintas dėl ekonominių, technologinių, organizacinių ar panašių priežasčių arba dėl to, kad jam gali būti sudarytos nepalankios sąlygos dirbti, arba kai darbuotojo negrąžinti prašo darbdavys, darbo ginčą nagrinėjantis organas priima sprendimą pripažinti atleidimą iš darbo neteisėtu, priteisia vidutinį darbo užmokestį už priverstinės pravaikštos laiką nuo atleidimo iš darbo dienos iki teismo sprendimo įvykdymo dienos, bet ne ilgiau kaip už vienus metus 6 mėnesius bei patirtą žalą. Taip pat darbuotojui priteisiama šio kodekso numatyta išeitinė išmoka (56 str. 7 d.), jei ji nebuvo sumokėta kompensacija, kurios dydis yra lygus vienam vidutiniam darbuotojo darbo užmokesčiui už kiekvienus dvejus darbo santykių trukmės metus, bet ne daugiau kaip šeši darbuotojo vidutiniai darbo užmokesčiai.	Nepritarti
Asociacija „Investors' Forum“ 2015-10-28 (G-2015-9466)	250	1	Projekte numatoma, kad streikui skelbti turi būti gautas ne mažiau kaip ketvirtadalio profesinės sąjungos narių sutikimas. Siekiant stabilumo (1/4 yra tikrai mažas skaičius) siūloma įtvirtinti reikalavimą, kad streiką gali skelbti daugiau kaip pusė įmonės darbuotojų: 1. <..> Streikui skelbti įstatuose (statute) nustatyta tvarka turi būti gautas ne mažiau kaip ketvirtadalio profesinės sąjungos narių sutikimas daugiau kaip pusė įmonės darbuotojų sutikimas.	Nepritarti	Tokiu reguliavimu siekiama skatinti kolektyvinius darbo santykius bei kolektyvines derybas. Galimybės skelbti streiką suteikimas tik, kai tam pritaria daugiau nei pusė įmonės darbuotojų, yra perteklinis ir sutinkamai su Tarptautinės darbo organizacijos Asociacijų laisvės komiteto formuojamais darbo teisės standartais – toks reguliavimas nepagrįstai apribotų darbuotojų teisę skelbti streiką.
Laisvosios rinkos institutas	250	Projekte drastiškai sumažinamas darbuotojų skaičius, kuriam pritarus, gali būti skelbiamas streikas – nuo pusės visų darbuotojų (galiojančio Darbo Kodekso 77 str. 1 d. 1) p.) iki ketvirtadalio profesinės sąjungos narių (Projekto 250 str. 1 d.). Įmonėje profesinę sąjungą įsteigti gali 1/10 įmonės darbuotojų (Projekto 179 str. 1 d.), todėl, pvz., 1000 darbuotojų turinčioje įmonėje streiką paskelbti galėtų vos 25 (ketvirtadalis nuo 100) įmonės darbuotojai, t.y 2.5% visų darbuotojų. Kadangi 260 str. 2 d. draudžia darbdaviui į streikuotojų vietas priimti naujus darbuotojus, vos 25 streikuotojai, kurių darbo funkcija būtina kasdienei įmonės veiklai [1], galėtų paralyžiuoti net 1000 darbuotojų turinčios įmonės veiklą, taip pakenkdami ne tik darbdaviui, bet ir likusiems 97.5% darbuotojų. Siekiant išlaikyti balansą tarp streikui pritariančių ir nepritariančių darbuotojų interesų, siūlome palikti galiojančiame Darbo Kodekse įtvirtintą taisyklę, kad streikui skelbti būtinas pusės visų įmonės darbuotojų pritarimas.	Nepritarti	Siekiama sudaryti geresnes sąlygas skelbti streiką, kad profesinės sąjungos turėtų atitinkamą įrankį kolektyvinėse derybose su darbdaviu, siekiant tinkamai apginti darbuotojų interesus.
Teisės institutas	Bendrosios pastabos Nors ne vienoje projekto nuostatoje vartojamas žodis „organas“ (13 str. 1 d., 16 str., 40 str. 2 d., 44 str. 3 d. ir t. t.), nei vienoje iš straipsnių antraščių toks nenaudojamas. Antai Projekto 16 str. pavadintas, panaudojant terminą „institucijos“, išsiverčiant be žodžio „organai“: „Darbo teisių gynimas darbo ginčus nagrinėjančiose institucijose“ (nuostatoje vartojamas žodis „organas“: „ [...] darbo ginčus nagrinėjančiuose organuose ir teismuose“). Šiuose ir kituose straipsniuose siūlytina žodį „organas“ keisti terminu „institucija“ ar kitu panašiu, artimesniu savo prasmine reikšme, o ne labiau biologiniu ar medicininiu pobūdžiu pasižyminčiu žodžiu „organas“. Svarstytina, kiek darbuotojo lyčių lygybės ir nediskriminavimo kitais pagrindais bei asmens duomenų ir teisės į privatų gyvenimą apsaugą numatančių nuostatų įtvirtinimas dera su jų reguliavimo įstatyminiu lygiu garantija („demokratinėje visuomenėje prioritetas teikiamas žmogui, todėl viskas, kas susiję su pagrindinėmis žmogaus teisėmis ir laisvėmis, reguliuojama įstatymais. Tai ir žmogaus teisių ir laisvių patvirtinimas, ir jų turinio apibrėžimas, ir apsaugos bei gynimo teisinės garantijos, ir leistinas jų apribojimas, ir kt.“5 Lietuvos Respublikos Konstitucinio Teismo 1995 m. spalio 26 d. ir kt. ), jei Projekto 25 str. 3 d., 26 str. 7 d. nurodoma, kad kitos darbo teisės normos gali nustatyti jų įgyvendinimo ypatumus. Projekte įtvirtintos minėtos nuostatos neginčytinos, jei kitos darbo teisės normos reguliuotų šių žmogaus teisių „įgyvendinimo procesinius (procedūrinius) santykius, atskirų žmogaus teisių įgyvendinimo tvarką ir pan.“6 Lietuvos Respublikos Konstitucinio Teismo 2004 m. gruodžio 13 d. nutarimas ir kt. Nustatant išeitinių išmokų dydžius, jų skaičiavimo pagrindas ne visuomet nuoseklus. Pavyzdžiui, remiantis 59 str. („Darbo sutarties nutraukimas nesant darbo sutarties šalių valios“) 3 d., išeitinės išmokos pagrindas esant abiem nurodytoms situacijoms – vidutinio darbo užmokesčio dydis: „šio straipsnio 1 dalies 4, 5 ir 8 punktuose nustatytais atvejais darbuotojui išmokama jo dviejų mėnesių vidutinio darbo užmokesčio dydžio išeitinė išmoka, o jei darbo santykiai tęsiasi trumpiau negu vienus metus – pusės mėnesio vidutinio darbo užmokesčio dydžio išeitinė išmoka“. O pagal 61 str. („Darbo sutarties nutraukimas darbdavio bankroto atveju“) 3 d. vidutinio darbo užmokesčio dydis nebėra pagrindas skaičiuoti išeitinei išmokai: „Šio straipsnio 2 dalyje numatytus atveju atleidžiamiems darbuotojams išmokama dviejų dvejų vidutinių darbo užmokesčių dydžio išeitinė išmoka, o jei jų darbo santykiai tęsiasi trumpiau negu vienus metus – pusės jų darbo užmokesčio dydžio išeitinė išmoka“.	Nepritarti Nepritarti Pritarti	šiuo metu taip pat vartojama sąvoka ,, darbo ginčus nagrinėjantys organai“, pakeisti žodį ,,organas“ terminu ,,institucija“ netikslinga, kadangi darbo ginčų komisijos nėra institucijos. Lietuvių kalbos žodyne nurodyta ir tokia ,,organo“ reikšmė – kolektyvas, įstaiga, įeinantys į valdymo sistemos sudėtį. Minėti principai reglamentuojami ne tik Darbo kodekse, bet ir kituose įstatymuose.
Lietuvos maistininkų profesinė sąjunga 2015-07-08 (G-2015-6120)	Lietuvos maistininkų profesinės sąjungos konferencijos delegatai pažymi, kad naujai pateiktuose „Darbo santykių ir valstybinio socialinio draudimo teisinio – administracinio modelio“ dokumentų projektuose numatoma iš esmės pakeisti darbo santykius ir socialinius klausimus reglamentuojančių įstatymų nuostatas, kurios žymiai blogins dabar galiojančias darbuotojų socialines garantijas. Konferencijos delegatai, svarstant socialinio draudimo įstatymų projektus, siūlo: ■ priimant įstatymų pakeitimus nedidinti socialinio draudimo įnašų tarifo dirbantiems pagal darbo sutartis; ■ nelaimingus atsitikimus, įvykusius pakeliui į darbą ir iš darbo, pripažinti draudiminiais įvykiais; ■ apdraustajam žuvus darbe, nustatyti 60 dydžių šalies vidutinių mėnesinių darbo užmokesčio dydžių vienkartinę draudimo išmoką , o ne riboti 5 vidutiniais užmokesčio dydžiais ; ■ pratęsti nedarbo išmokos mokėjimą dviem mėnesiais tose savivaldybių teritorijose, kuriose registruotų bedarbių skaičius 1,5 karto viršija šalies vidurkį; ■ palikti galioti 30-ties metų būtinąjį darbo stažą pensijai gauti moterims išauginusioms 3 ir daugiau vaikų; ■ vietoje našlių pensijų mokėti vienišo asmens 10-15 procentų pensijos priedą; ■ išankstinių pensijų skyrimo sąlygas pradėti keisti nuo 2020 metų. ■ įtraukti į valstybinio socialinio draudimo papildomų pensijų sistemą individualių įmonių savininkus, mažųjų ir ūkinių bendrijų tikruosius narius, tantjemų gavėjus, žemės ūkio ir miškininkystės paslaugų teikėjus pagal kvitus, dirbančius pagal verslo liudijimus ir kt. asmenis. ■ juridiniams asmenims didinti valstybinio socialinio įnašų tarifą už priimamus darbuotojus pagal terminuotas darbo sutartis. ■ toliau taikyti solidarumo principą ir nepriimti socialinio draudimo įnašų mažinimo („lubų“ įvedimo) daug uždirbantiems darbuotojams; ■ nepritarti laipsniškam valstybinio socialinio draudimo tarifo mažinimui juridiniams asmenims. Konferencijos delegatai tiki, kad, priėmus siūlomus pakeitimus, pagerėtų darbuotojų socialinės garantijos, šalyje mažėtų socialinė atskirtis.	Nepritarti	Svarstyti prie socialinio draudimo teisės aktų.
Anykščių rajono Trišalė taryba 2015-06-05 (G-2015-5135)	Anykščių rajono trišalė taryba iš esmės nepritaria daugeliui siūlomų nuostatų Darbo kodekso (toliau ~ DK) projekte, tačiau dėl kai kurių galėtų būti rastas socialinis kompromisas. Socialiniai partneriai yra linkę ieškoti subalansuoto ir visas šalis tenkinančio DK projekto, todėl siūlo Vyriausybei įsigilinti j abiejų socialinių partnerių - darbdavių ir darbuotojų - problemas. Trišalė taryba mano, kad svarstant naująjį socialini modelį iki šiol nieko nekalbama apie šio modelio įgyvendinimo kaštus, šis socialinis modelis turėtų padėti kurti ne tik lankstesnius darbo santykius, paskatinti investicijas, bet ir užtikrinti geresnes garantijas darbuotojams, išplėsti socialinio draudimo aprėptį, numatyti aiškesnį pensijų skaičiavimo modelį ir tvarų finansavimą. Atsižvelgiant į labai trumpą teisės aktų projektams nagrinėti skirtą terminą, teisės aktų projektų skaičių ir jų apimtį, išsamiai išnagrinėti pateiktų teisės aktų projektų nėra galimybės. Pagal kompetenciją teikiame šiuos apibendrintus pastebėjimus: 1. Trumpinant atleidimo iš darbo įspėjimo terminą bei mažinant išeitinių išmokų dydį, būtina sustiprinti Nedarbo socialinio draudimo fondą surenkant daugiau lėšų nedarbo išmokoms. Nedarbo socialinio draudimo išmokos turi priklausyti nuo įmokų dydžio. Darbuotojams, neturintiems draudiminių darbo pajamų ir nemokantiems įmokų Sodrai, turi būti mokama nedarbo socialinė pašaipa iš valstybės biudžeto, o tai sudarys papildomas išlaidas biudžetui. 2. Valstybės biudžete taip pat turi būti numatytas finansavimas aktyvioms darbo rinkos politikos priemonėms. Šiuo metu aktyvios darbo rinkos politikos priemonės finansuojamos ir iš ES struktūrinių fondų. Ką darysime, kai struktūrinė parama mažės? Jei vis didesnis darbuotojų skaičius dirbs pagal terminuotas darbo sutartis, bus didesnis poreikis darbuotojų perkvalifikavimui ar kvalifikacijos kėlimui. 3. Naujajame Darbo kodekse neišspręstas darbuotojų atstovavimo klausimas, kadangi darbo tarybos supriešintos su profesinėmis sąjungomis. Iki šiol darbo tarybų veikla nepastebima. Mažose įmonėse iki 20 darbuotojų turi būti darbuotojų patikėtinis. Profesinėms sąjungoms kelia rūpestį, kaip įmonėse bus renkamos darbo tarybos, darbuotojų patikėtiniai, ir ar jos tikrai atstovaus darbuotojams. 4. Darbo užmokestis gali būti didinamas per kolektyvines sutartis, o ne pavienių iniciatyvų būdu, todėl profesinėms sąjungoms ir visiems dirbantiesiems gali tekti imtis radikalesnio būdo kovoti už savo teises į orų atlyginimą ir darbo sąlygas. Lietuvos darbuotojų darbo užmokestis vienas mažiausių Europos Sąjungoje, todėl būtina stiprinti profesinių sąjungų derybines galias, Turi būti sudaryta reali galimybė organizuoti streiką. Reikia Įsteigti Darbo rūmus, kad nebūtų diskriminuojamos profesinės sąjungos, nes darbdavių organizacijos turi Pramonės ir prekybos rūmus. 5. Lietuvos Respublikos teisėkūros pagrindų įstatymas nustato, kad numatant reglamentuoti iki tol nereglamentuotus santykius ar iš esmės keičiant teisinį reguliavimą, reikia atlikti proporcingą ir pagrįstą numatomo teisinio reguliavimo poveikio vertinimą. Siūlomu teisės aktų projektų paketu iš esmės norima pakeisti darbo santykių, socialinio draudimo bei užimtumo teisinį reglamentavimą, Todėl, vadovaujantis Numatomo teisimo reguliavimo poveikio vertinimo metodika, patvirtinta Lietuvos Respublikos Vyriausybės 2012 m. spalio 16 d. nutarimu Nr. 1276, atsižvelgiant į teisės aktuose numatomo naujo teisinio reguliavimo pobūdį, mastą, be kitų privalomų aspektų, turi būti proporcingai įvertinamas ir kokybiniais bei kiekybiniais duomenimis pagrindžiamas poveikis ekonomikai, konkurencijai, valstybės finansams, socialinei aplinkai, viešajam administravimui, teisinei sistemai, kriminogeninei situacijai, korupcijos mastui, aplinkai ir administracinei naštai, tačiau pridedamuose aiškinamuosiuose raštuose tėra tik trumpi, abstraktūs teiginiai, o kai kurių jų teisingumas kelia abejonę. 6. Lietuvos Respublikos darbo kodekso projekte atsispindi socialinio modelio nuostatos: a) atleidimo iš darbo įspėjimo terminų trumpinimas ir išeitinių išmokų mažinimas; b) lankstesnis darbo laiko reguliavimas ir darbo sutarčių įvairovė, kurios lyg ir turėtų būti palankios tiek darbdaviams, siekiantiems liberalizuoti darbo santykius, tiek darbuotojams. Prarastą išeitinę išmoką, kurios dydis šiuo metu priklauso nuo darbuotojo turimo darbo stažo toje įmonėje, siūloma kompensuoti didesne bedarbio pašalpa. Tačiau analizuojant Lietuvos Respublikos nedarbo socialinio draudimo įstatymo pakeitimo įstatymo projektą matyti, kad ši didesnė bedarbio pašalpa toli gražu nekompensuos darbuotojo finansinių praradimų, susijusių su išeitinės išmokos praradimu; e) darbo sutarčių įvairovė neužtikrins didesnio darbuotojo socialinio saugumo, o įsidarbinimo galimybes gali riboti Lietuvos Respublikos darbo kodekso projekto nuostata, kad minimalų darbo užmokestį leidžiama mokėti tik už nekvalifikuotą darbą. Be to, ši nuostata gali įpareigoti darbdavius pervertinti darbuotojų atliekamas funkcijas pagal „kvalifikacinį kriterijų ir tam tikrai daliai iš jų arba padidinti darbo užmokestį, arba atleisti juos iš darbo. Reikia atkreipti dėmesį ir į tai, kad bus siekiama ilgiau darbuotojus išlaikyti darbo rinkoje, ilginant būtinąjį socialinio draudimo stažą ir perspektyvoje ilginant senatvės pensinį amžių. Todėl yra tikimybė, kad gali išaugti socialinių pašalpų gavėjų skaičius, ir tai taptų papildoma administracine ir finansine našta savivaldybėms; d) užimtumo įstatymo projekte numatoma perduoti savivaldybėms ne tik viešųjų, pagalbinių darbų organizavimą, bet ir jų finansavimą. Savivaldybės bus įpareigotos teikti paramą darbo vietoms steigti, įgyvendinant vietinių užimtumo iniciatyvų projektus. Tai pareikalaus savivaldybėms ieškoti papildomų finansinių išteklių, nes nėra aišku, ar bus skiriama tam lėšų iš valstybės biudžeto; e) šio teisės aktų projektų paketo rengėjų pateikiame aiškinamajame rašte nurodomos prognozės dėl mažėsiančio nedarbo ir užimtumo augimo ir atsirasiančias galimybes sutaupyti socialinės paramos lėšas bei užtikrinti didesnes įplaukas j valstybės biudžetą yra abejotinos. Priešingai, socialiai nesubalansuotas darbo santykių liberalizavimo procesas socialinės paramos sistemai gali turėti neigiamą poveikį. Neįmanoma kuo skubiau ir nediskutuojant patvirtinti didžiulę socialinių ir darbo santykių reguliavimo srities pertvarką. Todėl tik atlikus visapusišką numatomo teisinio reguliavimo poveikio vertinimą, galima butų vertinti tikrąją administracinę ir finansinę naštą savivaldybėms. Mūsų manymu, reikia atidėti šio teisės aktų projektų paketo priėmimą. Anykščių rajono trišalė taryba mano, kad, įsigaliojus naujam socialiniam modeliui, padaugės darbo ginčų, bus didesnė darbo ieškančių žmonių kaita, todėl būtina stiprinti Valstybinės darbo inspekcijos bazę bei Lietuvos darbo biržą. Prašome atsižvelgti į aukščiau išdėstytus Anykščių rajono trišalės tarybos argumentus ir Darbo kodeksą taisyti tik suderinus su socialiniais partneriais.	Nepritarti	Projektas nuo 2015-05-18 iki 2015-06-08 (15 d.d.) buvo paskelbtas LRS teisės aktų informacinės sistemos Projektų registravimo posistemyje, kur institucijos, socialiniai partneriai, nevyriausybinės organizacijos ir visuomenė galėjo pateikti pastabas ir pasiūlymus. Įvyko 13 Darbo santykių komisijos prie Trišalės tarybos, ir 14 Trišalės tarybos posėdžių, kuriuose apsvarstytas Projektas. Sutarus su socialiniais partneriais buvo atsisakyta darbo santykių ypatumų sportininkams, pedagogams, kultūros darbuotojams, atsisakyta privalomų viršvalandžių, buvo susitarta dėl įspėjimo terminų atleidžiant darbuotoją darbdavio iniciatyva nesant darbuotojo kaltės, sutarta dėl darbo sutarties nutraukimo su nėščiomis darbuotojomis ir darbuotojais, auginančiais vaikus, socialiniai partneriai pritarė ir naujų darbo sutarčių rūšių, tokių kaip pameistrystės sutartis, projektinio darbo sutartis, darbo vietos dalijimosi sutartis, darbo keliems darbdaviams sutartis, įvedimui. Taip pat buvo sutarta dėl prastovos apmokėjimo ir ypatumų mažoms įmonėms, kuriose dirba iki 10 darbuotojų. Paskutiniojo Trišalės tarybos posėdžio metu taip pat buvo sutarta, kad paeiliui einančiomis laikomos terminuotos darbo sutartys, kurias skiria ne ilgesnis kaip 2 mėnesių laikotarpis; kad maksimali darbo savaitės trukmė suminės darbo laiko apskaitos atveju – 48 val.; sutarta dėl maksimalios viršvalandžių ribos per metus – 180 val., kitokią trukmę nustatant kolektyvinėse sutartyse; susitarta, kad pietų pertrauka suteikiama ne vėliau kaip po 5 darbo valandų; kad švenčių ar poilsio dieną dirbama tik darbuotojo sutikimu arba dirbant pagal suminę darbo laiko apskaitą ar sutarus kolektyvinėje sutartyje; sutarė, kad bendra poilsio diena – sekmadienis; sutarta, kad suteikiamos ne mažiau kaip 5 dienos darbuotojų atstovų mokymui ir švietimui ir 2 iš jų apmokamos. Nedarbo socialinio draudimo įstatymo Nr. IX-1904 pakeitimo įstatymo projektu siekiama šių tikslų: išplėsti teisę į nedarbo socialinio draudimo išmoką. Įstatymo projekte numatoma nebe 18 mėnesių per paskutinius 36 mėnesius, bet tik 12 mėnesių nedarbo socialinio draudimo stažo per paskutinius 24 mėnesius iki įsiregistravimo teritorinėje darbo biržoje; nedarbo socialinio draudimo išmokos laikotarpį nebesieti su nedarbo socialinio draudimo stažu ir iš esmės prailginti iki 9 mėnesių (tokia nedarbo socialinio draudimo išmokos mokėjimo trukmė buvo taikoma tik turint 35 m. nedarbo socialinio draudimo stažo); koreguoti nedarbo draudimo išmokos dydžio apskaičiavimo formulę; nustatyti dalinio darbo išmoką; pakeisti nedarbo socialinio draudimo išmokos mokėjimo sustabdymą ir nutraukimą. Nedarbo socialinio draudimo įstatymo Nr. IX-1904 pakeitimo įstatymo projektu siekiama šių tikslų: išplėsti teisę į nedarbo socialinio draudimo išmoką. Įstatymo projekte numatoma nebe 18 mėnesių per paskutinius 36 mėnesius, bet tik 12 mėnesių nedarbo socialinio draudimo stažo per paskutinius 24 mėnesius iki įsiregistravimo teritorinėje darbo biržoje; nedarbo socialinio draudimo išmokos laikotarpį nebesieti su nedarbo socialinio draudimo stažu ir iš esmės prailginti iki 9 mėnesių (tokia nedarbo socialinio draudimo išmokos mokėjimo trukmė buvo taikoma tik turint 35 m. nedarbo socialinio draudimo stažo); koreguoti nedarbo draudimo išmokos dydžio apskaičiavimo formulę; nustatyti dalinio darbo išmoką; pakeisti nedarbo socialinio draudimo išmokos mokėjimo sustabdymo ir nutraukimo pagrindus. Nedarbo socialinio draudimo išmokos dydis iš dalies susiejamas su minimaliąja mėnesine alga (toliau – MMA) – pastovioji dalis lygi 30 proc. MMA. Kadangi nedarbo socialinio draudimo išmoka pakeičia prarastą atlyginimą, ją tikslingiau sieti su MMA nei su einamųjų metų draudžiamųjų pajamų dydžiu, kaip buvo iki šiol. Kintama nedarbo socialinio draudimo išmokos dalis apskaičiuojama taip, kad bedarbiui būtų paskata skubiai ieškotis naujo darbo, t. y. pradiniu laikotarpiu (1–3 mėn.) kintama nedarbo socialinio draudimo išmokos dalis sudaro 50 proc. bedarbio vidutinių mėnesinių draudžiamųjų pajamų, paskui mažinama iki 40 ir 30 procentų. Tačiau nedarbo socialinio draudimo išmoka negali būti didesnė kaip 75 proc. šalies vidutinio darbo užmokesčio. Nustatant socialinio draudimo išmokų dydžius ir jų „lubas“ vadovaujamasi socialinio draudimo principu – nuo didesnių algų mokamos socialinio draudimo įmokos suteikia teisę į didesnę išmoką, kuri apsaugo nuo staigaus gyvenimo lygio kritimo ir sudaro sąlygas ieškotis darbo pagal turimą kvalifikaciją. Motyvacija nedelsti darbo paieškose užtikrinama mažinant išmoką po trijų mėnesių nuo jos mokėjimo pradžios. Reformuota nedarbo socialinio draudimo sistema siekiama išplėsti aprėptį, nes Lietuvoje paprastai tik apie 20–25 proc. bedarbių gaudavo nedarbo socialinio draudimo išmoką. Dėl reikalavimo bedarbiams turėti trumpesnį nedarbo socialinio draudimo stažą tikimasi nedarbo socialinio draudimo aprėpties augimo 12 proc. (tokia dalis bedarbių turi draudimo stažą tarp 12 ir 18 mėn.), o dėl išplėstos nedarbo socialinio draudimo išmokos mokėjimo trukmės – apie 20 proc. Nedarbo socialinio draudimo išmokos mokėjimo trukmės prailginimas ir nedarbo socialinio draudimo išmokos dydžio pakeitimai yra susiję ir su naujo Darbo kodekso projekto nuostatomis, kuriomis sumažinama išeitinės išmokos mokėjimo trukmė. Didesne nedarbo socialinio draudimo išmoka bus kompensuojami bedarbių praradimai sumažinus išeitinės išmokos mokėjimo trukmę. Projekte siūloma, kad darbdavys privalo patvirtinti darbo apmokėjimo sistemą. Kai nėra tai nustatančios kolektyvinės sutarties, darbovietėse, kuriose vidutinis darbuotojų skaičius viršija 50, jas privalo patvirtinti darbdavys ir tai padaryti prieinama susipažinti visiems darbuotojams. Taip pat siūloma keisti ir minimalaus darbo užmokesčio (toliau – MMA) nustatymo procesą bei tvarką. Bus tvirtinama MMA nustatymo metodika, pagal kurią sudaryta ekspertų komisija, atsižvelgusi į šalies ekonominę – socialinę situaciją bei į socialinių partnerių rekomendacijas, teiktų savo siūlymus Vyriausybei kasmet iki rugsėjo 15 d. Vyriausybė, įvertinusi visas aplinkybes, tvirtintų minimaliąją mėnesinę algą ir minimalųjį valandinį atlygį. Tai suteiktų daugiau skaidrumo MMA nustatymo procesui ir užtikrintų jo nuoseklų periodiškumą. Be to, MMA galės būti mokama tik už nekvalifikuotą darbą. Šiuo pasiūlymu siekiama aiškių, skaidrių ir teisingų darbo užmokesčio sistemų bei augančio darbo užmokesčio. Taip pat, manome, kad nustatant darbo užmokestį turi būti įvertintas darbo sudėtingumas. Šiuo Projektu siekiama lankstesnių darbo santykių, kad darbdaviai kurtų ne bet kokias, o kokybiškas darbo vietas, tuo tarpu kvalifikuoto darbuotojo darbas už minimalų atlygį, mūsų nuomone, nelaikytinas kokybiška darbo vieta. Norime pabrėžti, kad Projekte siūloma suintensyvinti dialogą, atskiriant profesinių sąjungų ir darbo tarybų kompetenciją užsienio šalių pavyzdžiu. Siekiama išspręsti informavimo ir konsultavimo, kuris privalomas pagal Europos Sąjungos teisę, problemą tose įmonėse, kuriose nėra profesinių sąjungų. Garantijos profesinių sąjungų nariams nėra mažinamos. Atstovai ginami nuo diskriminacinio atleidimo, darbo laikas funkcijoms atlikti nėra mažinamas. Taip pat siūloma lengvinti kolektyvinių sutarčių sudarymą, ir streikų skelbimą. Projekte siūloma, kad priimti sprendimą skelbti streiką gali profesinė sąjunga ar profesinių sąjungų organizacija jų įstatuose (statute) nustatyta tvarka, tačiau projekte reikalaujama, kad turi būti gautas ne mažiau kaip ketvirtadalio profesinės sąjungos narių sutikimas. Pagal šiuo metu galiojančio Darbo kodekso nuostatas streikas įmonėje skelbiamas, jeigu šiam sprendimui slaptu balsavimu pritarė: skelbti įmonės streiką – daugiau kaip pusė įmonės darbuotojų; skelbti įmonės struktūrinio padalinio streiką – daugiau kaip pusė to padalinio darbuotojų. Profesinėms sąjungoms išlieka teisės reikalauti iš darbdavio panaikinti jo sprendimus, kurie pažeidžia darbo teisės normas jų narių atžvilgiu. Atvirkščiai – palengvinamas teisinis kelias spręsti tokius nesutarimus per darbo ginčų komisijas, o ne brangiai kainuojančiuose teismų procesuose. Klausimus dėl aktyvių darbo rinkos politikos priemonių svarstyti kartu su Užimtumo įstatymo projektu.
Laisvosios rinkos institutas	Dėl plėtimosi į kitų teisės šakų reguliavimo sferą Kai kurios Projekto nuostatos reguliuoja klausimus, patenkančius į kitų teisės šakų reguliavimo sferą: mokesčių (Projekto 82 str. 4 d., 97 str. 2 ir 3 d., 137 str. 3 d.), asmens duomenų apsaugos (Projekto 26 str., 50 str. 6 d., 51 str. 6 d., 78 str. 2 d. 2) ir 3) p., 164 str. 2 d.), įmonių teisės (Projekto 999 str., 100 str., 101 str. 2 d., 102 str. 2 d.), civilinio proceso (Projekto 148 str. 4-6 d., 236 str., 237 str. 3 d., 238 str.), intelektinės nuosavybės (Projekto 30 str. 4 d.), bankroto (Projekto 147 str. 2 d.). Kai kurios iš minėtų Projekto nuostatų yra tiesiog nereikalingos, nes tik pakartoja kitos teisės šakos šaltiniuose jau esančias normas. Kitos iš išvardytų Projekto nuostatų nustato naujas arba detalizuoja esamas kitų teisės šakų normas. Šių normų išdėstymas Darbo kodekse apsunkintų kitų teisės šakų normų taikymą, nes jų visumos reikėtų ieškoti ne tik tos šakos normų šaltiniuose, bet ir Darbo kodekse. Taip pat tai gali suardyti atitinkamų teisės šakų sistemiškumą ir nuoseklumą. Siūlome atsisakyti kitų teisės šakų reguliavimo sferai priklausančių klausimų reguliavimo Darbo kodekse. Projekto nuostatas, kurios tik atkartoja kituose teisės aktuose esančias normas, siūlome pašalinti, o naujas arba detalizuojančias normas siūlome perkelti į atitinkamos teisės šakos teisės aktus.	Nepritarti	Siūlomos naujos nuostatos yra tiesiogiai susijusios su darbo santykių reglamentavimu, siekiama užpildyti esamas spragas teisėje.
Laisvosios rinkos institutas	Dėl projektinio darbo sutarties (Projekto II dalies VI skyriaus penktasis skirsnis) Pagrindiniu kriterijumi, skiriančiu darbo sutartis nuo civilinės teisės reguliuojamų sutarčių (rangos, paslaugų atlikimo ir kt.), laikomas sutarties objektas: darbo sutartis sudaroma dėl funkcijos atlikimo, o civilinės rangos ar paslaugų sutartys sudaromos dėl tam tikro rezultato – gaminio ar paslaugos. Darbo sutartimi darbuotojas įsipareigoja atlikti darbo funkciją, o su rezultatu susijusi rizika tenka darbdaviui. Iš to logiškai atsiranda darbuotojo pavaldumas darbdaviui [5]. Civilinėse sutartyse atsakomybė už sutarto rezultato pasiekimą tenka rangovui/paslaugų teikėjui, tarp šalių neatsiranda pavaldumo santykių. Projekto II dalies VI skyriaus penktajame skirsnyje numatyta nauja darbo sutarties rūšis savo esme yra ne darbo, o rangos/paslaugų teikimo sutartis, nes susitariama dėl konkretaus rezultato, gali būti apmokama už pasiektą rezultatą, o ne už darbo laiką (taigi, su rezultato pasiekimu susijusi rizika tenka darbuotojui), taip pat darbuotojas lieka iš esmės nepavaldus darbdaviui – dirba savo paties nusistatytu darbo laiko režimu ir už darbovietės ribų. Kadangi projekto 32 str. 5 d. draudžia civilinio pobūdžio susitarimus dėl Projekte nustatytų teisių ir pareigų įgyvendinimo, nuosekliai taikant Projekto nuostatas, šios naujos – projektinio darbo – sutarties rūšies įvedimas uždraustų civilines rangos ir paslaugų teikimo sutartis, kuriose rangovas ar paslaugų teikėjas yra fizinis asmuo. Siūlome tobulinti Projekto II dalies VI skyriaus penktąjį skirsnį taip, kad įgyvendinant projektinio darbo sutartis, nebūtų užkirstas kelias sudaryti ir įgyvendinti civilines rangos ir paslaugų teikimo sutartis, kuriose rangovas ar paslaugų teikėjas yra fizinis asmuo.	Nepritarti	Jeigu bus projektinio darbo sutarties požymių, bus sudaroma projektinio darbo sutartis, jeigu civilinės sutarties požymių – civilinė sutartis.
Laisvosios rinkos institutas	Dėl dalyvavimo juridinio asmens valdyme (Projekto III dalies III skyriaus ketvirtasis skirsnis) Juridinio asmens dalininkų teisė skirti valdymo organų narius kyla iš nuosavybės teisės: asmuo, investavęs savo turtą į juridinį asmenį, įgyja teisę daryti įtaką to juridinio asmens valdymui proporcingai turimų juridinio asmens akcijų daliai. Suteikiant ne dalininkams teisę dalyvauti juridinio asmens valdyme, būtų suvaržoma dalininkų nuosavybės teisė, kas galimai pažeistų Konstitucijoje įtvirtintą nuosavybės neliečiamumo principą. Darbuotojų atstovų dalyvavimą juridinio asmens valdyme numato kai kurių ES šalių nacionalinė teisė. Daugelyje šių šalių tokie reikalavimai galioja tik valstybės valdomoms įmonėms, o ten, kur reikalavimai galioja ir privačioms įmonėms, šie taikomi tik didelėms įmonėms[2]. Tokių nuostatų atsiradimą lėmė unikalios tų šalių istorinės, kultūrinės ir kitokios aplinkybės, viena kurių, ko gero, buvo šių nuostatų atsiradimo metu (20 a. šeštajame dešimtmetyje) vykęs komunizmo ideologijos sklidimas (ar bent sklidimo grėsmė). Europos Komisija keturis kartus – 1972, 1983, 1990 ir 1991 metais - teikė penktosios įmonių teisės direktyvos projektą, numatantį darbuotojų dalyvavimą bendrovių valdyme, tačiau jis nebuvo priimtas ir galiausiai 2001 metais Komisija pasiūlymą atsiėmė[3]. Tai atsispindi ir Direktyvoje 2001/86/EB, kurios preambulės (5) punkte konstatuojama: „Valstybėse narėse darbuotojų atstovų dalyvavimui priimant sprendimus taikomos taisyklės ir praktika labai skiriasi, dėl to nepatartina nustatyti vieno SE taikytino europinio modelio, pagal kurį darbuotojai dalyvautų priimant sprendimus.“ Pažymėtina, kad kai kurios valstybės, pvz. Čekija, reikalavimo įtraukti darbuotojus į privačių įmonių valdymą atsisako. Mūsų kaimyninėse valstybėse Latvijoje ir Estijoje tokių reikalavimų nėra, o Lenkijoje panašūs reikalavimai taikomi tik valstybės valdomoms įmonėms.[4] Siūlomos nuostatos galimai pažeistų Konstitucijoje įtvirtintą nuosavybės neliečiamumo principą. Siūlomų nuostatų ES teisė nereikalauja. Atskiros ES valstybės panašias nuostatas turi dėl savitų istorinių ir kitokių aplinkybių, kurių Lietuvoje nėra. Šių nuostatų priėmimas pablogintų Lietuvos patrauklumą investicijoms, lyginant su daugeliu ES šalių, įskaitant kaimynines Latviją, Estiją ir Lenkiją. Todėl siūlome Projekto III dalies III skyriaus ketvirtąjį skirsnį šalinti.	Nepritarti	Kartu su Darbo kodeksu keičiamas tik Valstybės ir savivaldybių įmonių įstatymas, todėl numatomas privalomas darbuotojų dalyvavimas įmonių valdyme tik valstybės ir savivaldybės įmonėse.
Audrius Maliauskas 2015-07-22 (G-2015-6485)	Siūlau numatyti kodekse rekomendacijų teikimą apie įmonės darbuotojus, kuriuos rašytų atsakingi asmenys arba vadovai, tam tikrais laikotarpiais, dar darbuotojui dirbant toje darbovietėje. Dauguma darboviečių, kurios dirba su kompiuteriais įmonės darbuotojai turi prieigą prie įmonės duomenų bazės (serverio) arba privalomai siųsti darbuotojo el. paštą. Nes norint pakeisti darbdavį, vargiai bus įmanoma gauti teigiamą rekomendaciją, kurios reikia pretenduojant į naują darbą. Rekomendacijas kas tam tikrą laiką reiktų atnaujinti, jei tarkim nieko darbuotojas nenusipelnė, tai bent pakeisti rekomendacijos datą.	Nepritarti	Projekto 64 straipsnio 8 dalyje nustatyta, kad jei yra darbuotojo prašymas, darbdavys per dešimt dienų privalo jam išduoti pažymą apie darbuotojo vykdytą darbo funkciją, jos pradžią ir pabaigą, taip pat gautą darbo užmokestį.
Socialinių inovacijų fondas (Lyčių lygybė) 2015-07-08 (G-2015-5011)	Apibendrinę šio projekto metu visuose regionuose pravestų debatų apie Jungtinių Tautų Komiteto baigiamuosius pastebėjimus dėl penktojo Lietuvos periodinio pranešimo Lietuvai užimtumo srityje rezultatus, norime atkreipti dėmesį į moterų ir vyrų lygių galimybių praktinio įgyvendinimo stiprinimo būtinumą nacionaliniame ir vietiniame lygmenyje ir pateikti šiuos pasiūlymus: Užtikrinti moterų ir vyrų lygybę užimtumo srityse Naujai rengiamame Darbo kodekse įtvirtinti moterų ir vyrų lygybės principą, įteisintą Europos Sąjungos sutarties 2 ir 3 straipsniuose kaip vieną pagrindinių vertybių ir pareigą valstybėms narėms įtvirtintą Europos Sąjungos lyčių lygybės direktyvose. Naujai rengiamame Darbo kodekse numatyti prievolę darbdaviams rengti ir įgyvendinti lyčių lygybės planus, numatyti konkrečias lyčių lygybės darbo vietoje planavimo priemones ir atsakingų asmenų už priemonių įgyvendinimą paskyrimą – t.y. įpareigoti darbdavius rengti ir įgyvendinti lyčių lygybės planus, kurie apimtų taip pat darbo ir šeimos derinimo priemones. Nustatyti aiškų bei skaidrų jų įgyvendinimo stebėsenos, kontrolės ir atsiskaitomybės mechanizmą. Tuo tikslu užtikrinti glaudų Valstybinės darbo inspekcijos ir Lygių galimybių kontrolieriaus tarnybos bendradarbiavimą. Užtikrinti naujajame Darbo kodekse įpareigojančias moterų ir vyrų lygybės garantijas, kolektyvinėms deryboms paliekant tik papildomas geresnę moterų padėtį užtikrinančias nuostatas. Užtikrint naujajame Darbo kodekse priemones moterų ir vyrų atlyginimų skirtumo mažinimui, įskaitant darbo rinkos segregacijos mažinimą, lyčių lygybės nuostatas profesiniame orientavime ir profesiniame mokyme ir specialias laikinąsias priemones moterų padėčiai gerinti, pavyzdžiui lyčiai neutralius kriterijus, atrenkant įmonių valdybų narius. Naujai rengiamame Valstybės tarnybos įstatyme nustatyti privalomus lyčių lygybės mokymus valstybės tarnautojams, integruoti lyčių lygybės kursą į kvalifikacijos tobulinimo programas. Užtikrinti lyčių lygybės klausimų svarstymą Lietuvos Respublikos Trišalėje taryboje ir lyčių lygybės institucinio mechanizmo efektyvų bendradarbiavimą su socialiniais partneriais (darbdavių ir darbuotojų organizacijomis).	Nepritarti	Lyčių lygybė ir diskriminacijos draudimas yra vieni kertinių darbo teisinių santykių principų. Projekte šie principai yra įtvirtinami tiek reglamentuojant darbo sutarties šalis ir jų bendrąsias pareigas, tiek atskiruose projekto institutuose – darbo užmokesčio, darbo sutarties ir kt. Darbuotojų lyčių lygybė ir nediskriminavimas kitais pagrindais įtvirtinta Projekto 25 straipsnyje. Šio straipsnio 1 dalyje nustatyta, kad darbdavys privalo įgyvendinti lyčių lygybės ir nediskriminavimo kitais pagrindais principus. Tai reiškia, kad bet kokiuose darbdavio santykiuose su darbuotojais tiesioginė ir netiesioginė diskriminacija, priekabiavimas, nurodymas diskriminuoti lyties, rasės, tautybės, kalbos, kilmės, socialinės padėties, tikėjimo, įsitikinimų ar pažiūrų, amžiaus, lytinės orientacijos, negalios, etninės priklausomybės, religijos, ketinimo turėti vaiką (vaikų) pagrindu, dėl aplinkybių, nesusijusių su darbuotojų dalykinėmis savybėmis, ar kitais įstatymuose nustatytais pagrindais yra draudžiami. Projekto 138 str. numatyta, kad darbo apmokėjimo sistema darbovietėje ar darbdavio įmonėje, įstaigoje, organizacijoje nustatoma kolektyvine sutartimi. Kai nėra tai nustatančios sutarties, darbovietėse, kuriose vidutinis darbuotojų skaičius viršija 50, jas privalo patvirtinti darbdavys ir taisi padaryti prieinama susipažinti visiems darbuotojams. Darbo apmokėjimo sistema turi būti parengta taip, kad ją taikant būtų išvengta bet kokios diskriminacijos lyties ar kitais pagrindais, Vyriams ir moterims už tokį pat ar lygiavertį darbą mokamas vienodas darbo užmokestis. Toks pat darbas reiškia atlikimą veiklos, kuri pagal objektyvius kriterijus vienoda ar panaši į kitą darbo veiklą tiek, kiek abu darbuotojai gali būti sukeisti vietomis be didesnių darbdavio sąnaudų. Lygiavertis darbas reiškia, kad jis pagal objektyvius kriterijus yra ne mažesnės kvalifikacijos ir ne mažiau reikšmingas darbdaviui siekiant savo veiklos tikslų negu kitas palyginamasis darbas. Projekto 22 str. numatyta, kad darbdavys, kurio vidutinis darbuotojų skaičius yra daugiau kaip 50, darbo tarybai ir profesinei sąjungai privalo teikti darbuotojų, išskyrus vadovaujančius darbuotojus, nuasmenintą informaciją apie vidutinį darbo užmokestį pagal profesijų grupes ir lytį. Draudimas diskriminuoti lyties pagrindu darbo užmokesčio srityje pasireiškia diskriminacijos šioje srityje užkardymu, tokio paties ir lygiaverčio darbo sampratos įvedimu. Projekto 138 straipsnio 5 dalyje nustatoma, kad darbo apmokėjimo sistema turi būti parengta taip, kad ją taikant būtų išvengta bet kokios diskriminacijos lyties pagrindu. Vyrams ir moterims už tokį pat ar lygiavertį darbą mokamas vienodas darbo užmokestis.
Lietuvos profesinių sąjungų federacija „Sandrauga“ 2015-07-08 (G-2015-6114)	Siūlome atšaukti Socialinio modelio svarstymą LR Seime, kol šis projektas nebus galutinai suderintas su socialiniais partneriais. Gindami šią poziciją esame pasiruošę imtis visų – neišskiriant kolektyvinių – poveikio priemonių, tiek Lietuvos Respublikos teritorijoje, tiek ir tarptautiniu mastu.	Nepritarti	Projektas nuo 2015-05-18 iki 2015-06-08 (15 d.d.) buvo paskelbtas LRS teisės aktų informacinės sistemos Projektų registravimo posistemyje, kur institucijos, socialiniai partneriai, nevyriausybinės organizacijos ir visuomenė galėjo pateikti pastabas ir pasiūlymus. Įvyko 13 Darbo santykių komisijos prie Trišalės tarybos, ir 14 Trišalės tarybos posėdžių, kuriuose apsvarstytas Projektas. 2015-10-21 įvyko vieši klausymai LRS Socialinių reikalų ir darbo komitete, kuriuose galėjo dalyvauti visi suinteresuoti asmenys.
AB „Švyturys“ profesinė sąjunga; LT darbo federacija; Lietuvos jūrininkų sąjunga; Piliečiai: Darius Jančiauskas, Algirdas Aleknavičius, Raimonda Freitakienė, Aurimas Kapsevičius, Vaidas Freitakas, Karolis Stonkus, Marija Vazbytė, Virginijus Stanynas, Tomas Budrevičius, Juozas Karalius, Laisvūnas Stropus, Žydrūnas Mineikis. 2015-06-08 (G-2015-5189; 5156; 4961; 4960; 4962; 4904; 4905; 4907; 4906; 4940; 4908; 5014; 4938; 5738;7662).	Nepritaria LR Vyriausybės spaudimui skubiai priimti Darbo kodekso ir kitų įstatymų projektus, drastiškai bloginančius darbo teisių apsaugą ir garantijas, o ypač: Darbo užmokesčio (įskaičiuojant apmokėjimą už atostogas ir viršvalandžius) sumažinimui; Darbuotojo atleidimo iš darbo supaprastinimui Darbuotojo atleidimui ne priežasties, įspėjus prieš 3 dienas Išeitinių išmokų ir įspėjimo terminų mažinimui Maksimalios darbo laiko savaitės ilginimui nuo 48 iki 60 valandų Pravalomojo viršvalandinio darbo nustatymui Terminuotų darbo sutarčių įvedimui nuolatinio pobūdžio darbui Atostogų už darbo stažą panaikinimui Būtinojo darbo stažo socialinio draudimo pensijai gauti ilginimui dar penkeriais metais Darbuotojų auginančių vaikus garantijų mažinimui Profesinių sąjungų teisių apribojimui	Nepritarti	1 ir 6. Projekto 128 straipsnio 1 dalyje įtvirtinama, kad kasmetinių atostogų laiku darbuotojui paliekamas jo darbo užmokestis (atostogpinigiai). Taip pat atkreipiame dėmesį, kad Trišalė taryba nutarė, kad kasmetinių atostogų laiku darbuotojui būtų paliekamas jo vidutinis darbo užmokestis. Už viršvalandžius bus mokamas ne mažesnis kaip pusantro darbuotojo darbo užmokesčio tarifas kaip ir šiuo metu. 2 ir 4. Trišalė taryba nutarė tikslinti nuostatas, ilginant įspėjimo terminus: tiek bendrus, tiek atskiroms grupėms. Buvo pailginti (lyginant su pradiniais pasiūlymais) įspėjimo terminai. Projekto 56 straipsnio 6 dalyje įtvirtinama, kad darbo sutartis nutraukiama įspėjus darbuotoją prieš vieną mėnesį, o jei darbo santykiai tęsiasi trumpiau negu vieneri metai – prieš dvi savaites. Šie įspėjimo terminai dvigubinami darbuotojams, kurie augina vaiką iki šešerių metų amžiaus ar vieni augina vaiką iki 12 metų amžiaus bei darbuotojams, kuriems iki valstybės socialinio draudimo senatvės pensinio amžiaus likę mažiau kaip penkeri metai, ir trigubinami neįgaliems darbuotojams ir darbuotojams, kuriems iki senatvės pensinio amžiaus liko mažiau kaip dveji metai. 2015 m. rugsėjo 23 d. Trišalėje taryboje taip pat sutarta dėl Išmokų fondo (toliau – Fondas) steigimo, iš kurio išeitinės išmokos darbuotojams bus mokamos pagal stažą. Atleidžiamam darbuotojui darbdavys turės sumokėti vieno jo vidutinio darbo užmokesčio dydžio išeitinę išmoką, o jei darbo santykiai tęsiasi trumpiau negu vienerius metus – pusės jo vidutinio darbo užmokesčio dydžio išeitinę išmoką. Papildomos išeitinės išmokos bus mokamos iš Fondo darbuotojams, dirbantiems ilgiau nei 5 metus, numatant papildomas 1, 2 ir 3 mėn. išmokas už atitinkamai 5, 10 ir 20 metų darbo stažą. Kartu atkreipiame dėmesį, kad mažinant kaštus dėl darbuotojo atleidimo darbdavio iniciatyva nesant jo kaltės, tikimasi sumažinti ne tik atleidimo iš darbo kaštus, tačiau lankstesnis ir mažiau kaštų reikalaujantis reguliavimas galėtų paskatinti darbdavius nesant darbuotojų kaltės juos atleisti laikantis visų teisinių procedūrų, t. y. išmokant jiems išeitinę išmoką. Šiuo metu esantys statistiniai duomenys, kad 93 proc. darbuotojų iš darbo išeina savo valia, tikrai neatspindi realių darbuotojo išėjimo iš darbo priežasčių ir galima manyti, kad dažnai darbdaviai vengdami didelių kaštų, susijusių su darbuotojų atleidimu, juos verčia išeiti savo noru. 3. Atkreiptinas dėmesys, kad atleidimo priežastis reikalinga visais atvejais. Ji gali būti kita, nei nurodyta Darbo kodekso projekto 56 straipsnyje, tačiau negali būti dėl diskriminacinių pagrindų, t.y. dėl dalyvavimo byloje prieš darbdavį, kaltinamą teisės pažeidimais, taip pat kreipimosi į administracinius organus dėl lyties, seksualinės orientacijos, rasės, tautybės, kalbos, kilmės, pilietybės ir socialinės padėties, tikėjimo, santuokinės ir šeiminės padėties, ketinimo turėti vaiką (vaikų), įsitikinimų ar pažiūrų, priklausomybės politinėms partijoms ir asociacijoms, amžiaus ar kitų diskriminacinių motyvų. 5. Atkreiptinas dėmesys, Darbo kodekso projekte išlaikoma darbo laiko norma – 40 val. per savaitę. Taip pat pažymėtina, kad ir šiuo metu darbuotojams, dirbantiems pagal dvi ir daugiau sutarčių, maksimali darbo laiko trukmė nustatyta 12 val. per dieną, taigi Darbo kodekso projekte numatomos analogiškos nuostatos: darbo laikas, įskaitant viršvalandžius ir darbą pagal susitarimą dėl papildomo darbo, per darbo dieną (pamainą) negali būti ilgesnis kaip 12 valandų, neįskaitant pietų pertraukos ir 60 valandų per kiekvieną septynių dienų laikotarpį. 7. Dėl galimybės sudaryti terminuotą darbo sutartį nuolatinio pobūdžio darbui reikėtų pažymėti, kad šia nuostata siekiama didinti darbdavių paskatas kurti darbo vietas ir priimti darbuotojus. Piktnaudžiavimų užkardymui bus ribojama terminuotų sutarčių trukmė – maksimali terminuotos darbo sutarties trukmė, taip pat paeiliui einančių sutarčių, sudarytų su tuo pačiu darbuotoju tai pačiai darbo funkcijai atlikti, dveji metai. Sutartis, sudaryta su tuo pačiu darbuotoju, tačiau skirtingoms darbo funkcijoms atlikti, negalės būti ilgesnė negu penkeri metai. Darbo kodekso projekto 68 straipsnio 2 dalyje numatyta, kad darbo sutartis tampa neterminuota, jeigu darbo santykiai faktiškai tęsiasi ne mažiau kaip penkias darbo dienas po jos termino pasibaigimo. Šio straipsnio 3 dalyje numatyta naujovė, kad darbdavys privalo įspėti darbuotoją apie terminuotos darbo sutarties pasibaigimą, t. y., jeigu darbo santykiai tęsiasi ilgiau kaip vienerius metus, darbdavys turi pareigą darbuotoją įspėti prieš penkias darbo dienas, jeigu darbo santykiai tęsiasi ilgiau negu trejus metus – ne vėliau kaip prieš dešimt darbo dienų. Minėto straipsnio 4 dalyje taip pat numatyta vieno mėnesio vidutinio darbo užmokesčio dydžio išeitinė išmoka pasibaigus darbo sutarčiai dėl jos termino, jei darbo santykiai pagal terminuotą darbo sutartį tęsėsi ilgiau kaip dvejus metus. Šiuo metu išeitinė išmoka esant terminuotai darbo sutarčiai apskritai nenumatyta. Be to, reikėtų akcentuoti, kad darbdavys, sudaręs terminuotą darbo sutartį, privalės mokėti didesnę nedarbo socialinio draudimo įmoką. 8. Projekto 123 straipsnio 1 dalyje įtvirtintos papildomos ir pailgintos atostogos. Darbo kodekso projekto 136 straipsnio 1 dalyje nustatyta, kad darbuotojams, kurių darbas susijęs su didesne nervine, emocine, protine įtampa ir profesine rizika, taip pat kurių darbo sąlygos yra specifinės, suteikiamos Lietuvos Respublikos Vyriausybės nustatyto dydžio pailgintos atostogos, kurios prijungiamos prie kasmetinių atostogų arba suteikiamos atskirai. Pagal šio straipsnio 2 dalį darbuotojams už ilgalaikį nepertraukiamąjį darbą toje darbovietėje suteikiamos papildomos kasmetinės atostogos. Papildomų kasmetinių atostogų trukmę, suteikimo sąlygas ir tvarką nustato Lietuvos Respublikos Vyriausybė. 9. Dėl būtinojo stažo reikalavimo didinimo visai senatvės pensijai gauti nuo 30 metų iki 35 metų pažymėtina, kad šiuo metu vidutinis stažas, už kurį skiriama senatvės pensija, jau sudaro 37 metus, todėl ilginant pensinį amžių, kai žmonės turi ilgiau likti darbo rinkoje, pamažu didinamas ir būtinojo stažo senatvės pensijai reikalavimas. Būtina paminėti, kad pensinio amžiaus vėlinimas ir būtinojo stažo senatvės pensijai gauti ilginimas yra pagrindinės priemonės, kuriomis reaguojama į artėjančią demografinę krizę. 10. Sutarus su socialiniais partneriais buvo nutarta perkelti šiuo metu galiojančio Darbo kodekso 132 straipsnyje įtvirtintas garantijas darbuotojams, auginantiems vaikus. Darbo kodekso projekto 56 straipsnyje numatyta, kad su darbuotojais, auginančiais vaiką (vaikus) iki trejų metų amžiaus, darbo sutartis negali būti nutraukta darbdavio iniciatyva nesant darbuotojo kaltės. Darbo kodekso projekto 129 straipsnio dalyje taip pat numatyta, kad darbdavys užtikrina darbuotojo teisę po tikslinių atostogų grįžti į tą pačią ar lygiavertę darbo vietą (pareigas) ne mažiau palankiomis nei buvusios darbo sąlygomis, įskaitant darbo užmokestį, ir naudotis visomis geresnėmis sąlygomis, įskaitant teisę į darbo užmokesčio padidėjimą, į kurias jis būtų turėjęs teisę, jeigu būtų dirbęs. Reglamentuojant darbo laiko režimą taikant suminę darbo laiko apskaitą, Darbo kodekso projekto 113 straipsnio 3 dalis nustato, kad teisę pasirinkti pamainą per dvi darbo dienas nuo jų pranešimo turi asmenys, auginantys vaiką iki trejų metų amžiaus, o asmenys, auginantys vaiką iki septynerių metų amžiaus, jei yra tokia galimybė. Paminėtina, kad Darbo kodekso projekte darbuotojo šeiminių įsipareigojimų gerbimo principas įgauna naują prasmę teisės normose. Darbo kodekso projekto 27 straipsnio 1 dalyje įtvirtinama, kad darbdavys privalo imtis priemonių padėti darbuotojui vykdyti jo šeiminius įsipareigojimus, išskyrus atvejus, kai to negalima pasiekti dėl darbo funkcijos ar darbdavio veiklos ypatumų arba dėl per didelių darbdavio sąnaudų. Taip pat minėto straipsnio 2 dalyje nustatyta, kad šiame Kodekse nustatytais atvejais pateikti darbuotojų prašymai, susiję su šeiminių įsipareigojimų vykdymu, turi būti darbdavio apsvarstyti ir į juos motyvuotai atsakyta raštu. Šeiminių darbuotojo įsipareigojimų gerbimo principas pasireiškia per Darbo kodekso projekto nuostatas, reglamentuojančias teisę į nemokamą laisvą laiką šeimos poreikiams (135 straipsnio 3 dalis), ne visą darbo laiką, nuotolinį darbą (39 straipsnio 5 dalis ir 51 straipsnis), lankstų ir individualų darbo laiko režimą (111 straipsnio 2 dalies 3 punktas), papildomas garantijas nėščioms darbuotojoms ir darbuotojams, turintiems vaikų (60 straipsnis). 11. Projekte, priešingai, siūloma suintensyvinti dialogą, atskiriant profesinių sąjungų ir darbo tarybų kompetenciją užsienio šalių pavyzdžiu. Siekiama išspręsti informavimo ir konsultavimo, kuris privalomas pagal Europos Sąjungos teisę, problemą tose įmonėse, kuriose nėra profesinių sąjungų. Toks reguliavimas taip pat turėtų skatinti narystę profesinėse sąjungose kartu didinant plečiant darbo santykių reguliavimą kolektyvinėmis sutartimis. Garantijos profesinių sąjungų nariams taip pat nėra mažinamos. Atstovai ginami nuo diskriminacinio atleidimo, darbo laikas funkcijoms atlikti nėra mažinamas (165 straipsnis). Be to, siūloma lengvinti kolektyvinių sutarčių sudarymą, ir streikų skelbimą. Papildomai profesinėms sąjungoms išlieka teisės reikalauti iš darbdavio panaikinti jo sprendimus, kurie pažeidžia darbo teisės normas jų narių atžvilgiu. Be to, palengvinamas teisinis kelias spręsti tokius nesutarimus per darbo ginčų komisijas, o ne brangiai kainuojančiuose teismų procesuose.
Lietuvos pramonės profesinių sąjungų federacija 2015-10-19 (g-2015-8990)	Priimant naują Darbo kodeksą, būtina: Nepritarti nenustatytos apimties darbo sutarties rūšiai ir terminuotų darbo sutarčių sudarymui nuolatinio pobūdžio darbui; Palikti dabar galiojančius išeitinių išmokų dydžius, priklausančius nuo darbo stažo įmonėje; Palikti dabar galiojančią DK nuostatą, jog darbuotojas privalo atlyginti visą padarytą žalą, bet ne daugiau, kaip trijų jo vidutinių mėnesių darbo užmokesčio dydžio; Nenaikinti laisvų dienų tėvams, auginantiems vaikus iki 6 metų; Palikti bendrą poilsio dieną sekmadienį; Profsąjungų veikla būtų reglamentuota Profsąjungų įstatyme, o ne Darbo kodekse; Darbo tarybos veiktų tik ten, kur nėra veikiančių profsąjungų; Kad priimti sprendimą skelbti streiką gali profsąjunga ar profsąjungų organizacija jų įstatuose (statute) nustatyta tvarka.	Nepritarti	Žr. argumentus prie vadinamųjų vienuolikos punktų. Sutarus su socialiniais partneriais buvo atsisakyta darbo santykių ypatumų sportininkams, pedagogams, kultūros darbuotojams, atsisakyta privalomų viršvalandžių, buvo susitarta dėl įspėjimo terminų atleidžiant darbuotoją darbdavio iniciatyva nesant darbuotojo kaltės, sutarta dėl darbo sutarties nutraukimo su nėščiomis darbuotojomis ir darbuotojais, auginančiais vaikus, socialiniai partneriai pritarė ir naujų darbo sutarčių rūšių, tokių kaip pameistrystės sutartis, projektinio darbo sutartis, darbo vietos dalijimosi sutartis, darbo keliems darbdaviams sutartis, įvedimui. Taip pat buvo sutarta dėl prastovos apmokėjimo ir ypatumų mažoms įmonėms, kuriose dirba iki 10 darbuotojų. Paskutiniojo Trišalės tarybos posėdžio metu taip pat buvo sutarta, kad paeiliui einančiomis laikomos terminuotos darbo sutartys, kurias skiria ne ilgesnis kaip 2 mėnesių laikotarpis; kad maksimali darbo savaitės trukmė suminės darbo laiko apskaitos atveju – 48 val.; sutarta dėl maksimalios viršvalandžių ribos per metus – 180 val., kitokią trukmę nustatant kolektyvinėse sutartyse; susitarta, kad pietų pertrauka suteikiama ne vėliau kaip po 5 darbo valandų; kad švenčių ar poilsio dieną dirbama tik darbuotojo sutikimu arba dirbant pagal suminę darbo laiko apskaitą ar sutarus kolektyvinėje sutartyje; sutarė, kad bendra poilsio diena – sekmadienis; sutarta, kad suteikiamos ne mažiau kaip 5 dienos darbuotojų atstovų mokymui ir švietimui ir 2 iš jų apmokamos. Siekiama sudaryti sąlygas lankstesniems darbo santykiams, įvairioms darbo sutarčių rūšims, kurios išjudintų darbo rinką, leistų įsitraukti į darbo rinką kuo daugiau žmonių. Nenustatytos apimties darbo sutartis ypač patraukli jauniems, besimokantiems asmenims, norintiems derinti studijas ir darbinę veiklą ir norintiems įgyti darbo patirties. Galimi ir reguliavimu yra siūlomi papildomi saugikliai, kurie apsaugotų nuo piktnaudžiavimo, nelegalaus darbo ir suteiktų galimybes kontroliuoti ir bausti nusižengiančius darbdavius. Siekiama naujo žalos atlyginimo modelio, kuriame nėra vietos materialinės atsakomybės sutartims, nedaromas painus ir biurokratinis atskyrimas tarp gamybos priemonių (kurios gali būti visiškos atsakomybės dalyku) ir ne gamybos priemonių. Darbo ginčų komisija spręstų dėl žalos atlyginimo dydžio, atsižvelgdama į kaltę, darbdavio riziką ir pan. Pažymėtina, kad DGK imtų nagrinėti visus žalos atlyginimo klausimus ir turėtų teisę mažinti atlyginamos žalos dydį net ir tais atvejais, kurie šiandien priskiriami civilinei atsakomybei ir nėra ribojama atlygintina darbuotojo žala – taip įtvirtinamas netgi darbuotojams palankesnis reguliavimas. Grįžus prie egzistuojančios sovietinės koncepcijos, reikėtų kazuistiniu būdu vardinti visus atvejus, kada darbuotojas visais atvejais privalėtų atlyginti visą žalą, o kada tik dalį. Toks reguliavimas būtų didelė administracinė našta, sukeltų teisinio tikrumo stoką, verstų sudaryti fiktyvias visiškos materialinės atsakomybės sutartis, jas administruoti, turėti visiškai materialiai atskaitingų asmenų pozicijas, jas papildomai apmokėti. Profesinių sąjungų įstatymo galiojančios nuostatos yra perkeltos į Darbo kodekso projektą, papildytos aktualiomis ir aiškiomis naujomis teisėmis. Tai daro teisinį reguliavimą aiškesniu ir stabilesniu. Primintina, kad profesinių sąjungų įstatymas iš esmės nėra modernizuotas nuo jo priėmimo 1991 m.
Lietuvos geležinkelininkų profesinių sąjungų susivienijimas 2015-06-18 (G-2015-5562)	Pasisakome prieš darbuotojų garantijų mažinimą (naujame projekte siūloma mažinti šias garantijas darbuotojų – supaprastinti atleidimą iš darbo; atleisti ir kt.), minėti įstatymų pakeitimai labai didins socialinę įtampą ir atskirtį visuomenėje, paskatins emigraciją, kurs nestabilias ir mažai apmokamas darbo vietas	Nepritarti	Žr. argumentus prie vadinamųjų vienuolikos punktų.
Lietuvos žmogaus teisių gynimo asociacijos Kauno skyrius 2015-05-28 (g-2015-4814)	Darbo kodeksas pablogins dirbančiųjų darbo sąlygas. Sumažins darbo užmokestį, supaprastins atleidimą, sumažins išeitines išmokas, pailgins savaitines darbo valandas, panaikins papildomas atostogas už darbo stažą ir kt. Šie pabloginimai sukels dirbantiems psichologinę įtampą dėl galimo skubaus atleidimo ir įtakos materialinių sąlygų bloginimą, taip pat paskatins didesnę emigraciją. Prašome tų Darbo kodekso straipsnių, kurie blogina darbo sąlygas, nepriimti.	Nepritarti	Žr. argumentus prie vadinamųjų vienuolikos punktų.
Nepriklausoma profsąjunga „Valstybės įmonė Ignalinos atominė elektrinė“ 2015-09-25 (g-2015-8157)	Siūlomas projektas numato didinti darbo santykių lankstumą vien darbuotojų bei jų socialinio saugumo sąskaita. Jame numatomas totalinis suminės darbo laiko apskaitos įvedimas, platus terminuotų darbo sutarčių nuolatinio pobūdžio darbams sudarymas, laikinas įdarbinimas, suskaidytos darbo dienos įvedimas ir pan., neigiamai paveiks darbo rinkos patrauklumą ir neskatins naujų darbo vietų kūrimo. Siūlome sprendimą priimti tik po projektų suderinimo Lietuvos Trišalėje taryboje.	Nepritarti	Žr. argumentus prie vadinamųjų vienuolikos punktų.
Kristina Melikova 2015-09-21 (g-2015-8023)	Gimdžiau trečią vaiką paskatinta valstybės pozicijos už tris vaikus turėti dvi laisvas dienas –„ mamadienius“. Norite juos panaikinti – tai kaip turėsiu galimybę ligotą vaiką slaugyti, į susirinkimą nueiti, vaiką į šventę nuvesti, pas gydytojus ir pan., kai bus panaikinti „mamadieniai“?	Spręsti pagrindiniam komitetui	Projekte šeimyninių darbuotojo įsipareigojimų gerbimo principas įgauna naują prasmę teisės normose. Projekto įtvirtinama, kad darbdavys privalo imtis priemonių padėti darbuotojui vykdyti jo šeiminius įsipareigojimus, išskyrus atvejus, kai to negalima pasiekti dėl darbo funkcijos ar darbdavio veiklos ypatumų arba dėl per didelių darbdavio sąnaudų. Toliau minėtame straipsnyje nurodoma viena iš tokios darbdavio pareigos garantijų – šiame Projekte nustatytais atvejais pateikti darbuotojų prašymai, susiję su šeiminių įsipareigojimų įgyvendinimu, turi būti darbdavio apsvarstyti ir į juos motyvuotai atsakyta, o darbuotojų veiksmai darbe vertinami, siekiant praktiškai ir visapusiškai įgyvendinti darbo ir šeimos darnos principą. 1. Teisė į nemokamą laisvą laiką šeimos poreikiams 2. Neviso darbo laiko, nuotolinio darbo plėtra 4. Papildomos garantijos tėvams, auginantiems vaikus 3. Lankstus ir individualus darbo laiko režimas
Asociacija „Nacionalinis aktyvių mamų sambūris“ 2015-11-10 (G-2015-9953)	Asociacija Nacionalinis aktyvių mamų sambūris (toliau NAMS) reiškia palaikymą. Darbo kodekso pataisai, liesiančiai susieti du esminius ir tiesiogiai susijusius su minimalaus darbo apmokestinimu rodiklius (DARBO KODEKSO PATVIRTINIMO, ĮSIGALIOJIMO IR ĮGYVENDINIMO ĮSTATYMO PROJEKTO (NAUJA REDAKCIJA) Nr. XHP~3234), kurios pagrindu minimali mėnesinė alga (toliau MMA) būtų reguliuojama pagal darbo rinkos situaciją valstybės vykdomą apsaugos nuo skurdo politiką, o ne priešrinkiminę politinę ar lobistinę valią. Argumentai: Šeimos ir vaiko teisių politika vis dar dichotomiška ~ viena vertus, šeimos skirstomos į "blogas” ir "geras", tačiau tuo pačiu dėmesys ir pagalba kažkodėl skiriama tik "blogoms". Jei jau norima, kad vaikai augtų šeimose, kurios yra rūpestingos ir mylinčios, būtina palaikyti skatinti šeimas, kurios dar neatsidūrė probleminiuose sąrašuose: žemiau skurdo ribos, socialinės rizikos grupėje, ir t.t. Šeimos politikos skatinamosios priemonės išlieka minimalios, ribotos ir nepakankamai efektyvios, t.y. neskatina dirbančių šeimų dirbti ir išlaikyti save ir savo vaikus patiems. Taikomos šeimų skatinimo priemonės yra mažiausios Europos sąjungoje: PNPD (papildomas neapmokestinamų pajamų dydis) yra vienas mažiausių Europoje ir neužtikrina realių dirbančių asmenų poreikių auginant vaikus, o vaikų poreikiams perskirstoma BVP dalis mažai analizuojama bei aiškiai nepakankama, todėl paslaugos vaikams vis mažiau prieinamos. • Kas ketvirtas vaikas Lietuvoje gyvena skurde - tai akis bado net ES ir tarptautiniams ekspertams. Prasčiau už mus tėra tik dviejose šalyse. „Ataskaitoje, kurią skelbia Europos Komisijos Spaudos ir komunikacijos generalinis direktoratas, teigiama, kad Lietuvai ir kitoms šios grupės šalims būtina plėtoti socialinę paramą šeimai ir didinti kvalifikuoto darbo prieinamumą nors vienam iš šeimos maitintojų“. „Jau daugybę metų būtent vaikai yra skurdo taikinio centre. Jei, sakykim, neturinčios vaikų šeimos skurdo rizikos lygis siekė apie 20 proc., tai šeimoje, kur vienas suaugęs žmogus augina vaikų skurdo riziką patiria nuo 26 iki 50 proc.“ (http://www.stopskurdui2010.lt/). Vadinasi, tai pasitaiko dažniau nei pensijų ar negalios atveju. Skurdo lygis Lietuvoje smarkiai pakilo ir jau įsiveržė j pilnas, vidutines pajamas uždirbančias šeimas, o socialinės išmokos problemos nesprendžia. Socialinės išmokos nepakankamai veiksmingai veikia mažinant skurstančiųjų skaičių, ir tik darbinės pajamos yra viena veiksmingiausių priemonių kovojant su skurdu, taip išryškinant s ir stabilios MMA nustatymo sistemos svarbą, kai dirbantys tėvai turi uždirbti vis daugiau lėšų sau ir savo vaikams išlaikyti. • Darbinės pajamos kitų šalių kontekste. Palyginimui pateikiame mini darbo užmokesčio, vidutinio darbo užmokesčio ir mokesčių lengvatų atskirose šalyse lyginamąją analizę. Minimalus atlyginimas - vienas mažiausių ES ir priklauso tik nuo politinės valios. Taip suformuota ydinga sistema, kai darbdaviai negali planuoti įmonių išlaidų ilguoju laikotarpiu ir dėl to privalo būti atsargesni priimant naujus darbuotojus ar didinant darbo krūvi jau dirbančiam asmeniui (mažėja darbo vietų) arba didinant atlyginimus, o dirbančios šeimos negali planuoti savo ateities ir nejaučia stabilumo bei apsaugos. Krizės metu MMA gaunantys nuo skurdo būtų apsaugoti. Siūlomame DK pakeitime MMA yra nustatomas ne mažesnis nei 50 (60) proc. VDU sudaro galimybę apsaugoti darbuotojus nuo skurdo, jei VDU dėl neigiamų pokyčių darbo rinkoje ar laižės šalyje bei pasaulyje drastiškai sumažėtų. Tokiu atveju vis tiek liktų alternatyva pagal poreikį ir šalies galimybes MMA nustatyti didesnį nei dabai siūloma minimali riba (t.y, gali būti net ir 80 proc. nuo VDU). Vadovaudamiesi išdėstyta argumentacija, prašome Palaikyti DARBO KODEKSO PATVIRTINIMO, ĮSIGALIOJIMO IR |GYVENDINIMO ĮSTATYMO PROJEKTO NAUJĄ REDAKCIJĄ (Nr. XIIP-3234), kurios pagrindu MMA būtų reguliuojama pagal darbo rinkos situaciją ir valstybės vykdomą apsaugos nuo skurdo politiką. Prašome Komiteto su šiuo raštu supažindinti visus Komiteto narius.	Atsižvelgti

5. Subjektų, turinčių įstatymų leidybos iniciatyvos teisę, pasiūlymai:

Eil. Nr.	Pasiūlymo teikėjas, data	Siūloma keisti	Pasiūlymo turinys	Komiteto nuomonė	Argumentai, pagrindžiantys nuomonę

Str.	Str. d.	P.

Seimo narys Mečislovas Zaščiurinskas 2015-11-04	5(P)	1	Argumentai Netikslinga Lietuvos Respublikos darbo kodekso patvirtinimo, įsigaliojimo ir įgyvendinimo įstatymo projektu Nr. XIIP-3234 (toliau - Projektas) naikinti Lietuvos Respublikos profesinių sąjungų įstatymo, kaip apibrėžiančio konkrečios formos juridinio asmens steigimą, reikalavimus jo steigimo dokumentams, tokio asmens teises ir pareigas, organų kompetenciją. Pažymėtina, kad Lietuvos Respublikos teisinėje sistemoje kitų formų juridinių asmenų steigimas, jų organų teisės ir pareigos didžiąja dalimi yra reglamentuoti savarankiškais įstatymais, neinkorporuojant jų į civilinį kodeksą ar kitus įstatymus. Be to, inkorporavus profesinių sąjungos steigimą, veiklą ir organų kompetenciją nustatančias teisės normas į darbo kodeksą bei atsižvelgiant į Projektu siūlomo tvirtinamo darbo kodekso 4 straipsnio nuostatą, jog civilinius santykius reglamentuojančios teisės normos ir civilinės teisės principai gali būti taikomi darbo santykiams tik esant teisinio reglamentavimo spragai ir jei tai neprieštarauja darbo santykių teisinio reglamentavimo esmei, taptų neaiški Lietuvos Respublikos civilinio kodekso VIII skyriaus civilinių teisų įgyvendinimo principai ir jų gynimo būdai, II dalies juridiniai asmenys taikymas profesinės sąjungos kaip juridinio asmens atžvilgiu. Pasiūlymas: Panaikinti Projekto 5 straipsnio 1 dalies 2 punktą taip: „5 straipsnis. Įstatymų pripažinimas netekusiais galios Pripažinti netekusiais galios: 1) Lietuvos Respublikos darbo kodekso patvirtinimo, įsigaliojimo ir įgyvendinimo įstatymą Nr. IX-926 su visais pakeitimais ir papildymais; 2) Lietuvos Respublikos profesinių sąjungų įstatymą Nr. I-2018 su visais pakeitimais ir papildymais; 3) Lietuvos Respublikos darbo tarybų įstatymą Nr. IX-2500 su visais pakeitimais ir papildymais; 4) 3) Lietuvos Respublikos įdarbinimo per laikinojo įdarbinimo įmones įstatymą Nr. XI-1379 su visais pakeitimais ir papildymais; 5) 4. Lietuvos Respublikos garantijų komandiruotiems darbuotojams įstatymą Nr. X-199 su visais pakeitimais ir papildymais; 6) 5. Lietuvos Respublikos delspinigių nustatymo už išmokų, susijusių su darbo santykiais, pavėluotą mokėjimą įstatymą Nr. I-1214 su visais pakeitimais ir papildymais. „	Pritarti
Seimo narės: Birutė Vėsaitė, Orinta Leiputė 2015-10-28	6(P)	7(N)	Pasiūlymas: 1. Papildyti 6 straipsnį nauja 7 dalimi ir ją išdėstyti taip: „7. Darbo sutartims, sudarytoms iki 2015 m. gruodžio 31 d., taikomos 56 straipsnio 8 dalies išeitinių išmokų mokėjimo nuostatos.“ 2. Atitinkamai pakeisti likusių 6 straipsnio dalių numeraciją.	Nepritarti	Nuostata perteklinė, kadangi Darbo kodekso patvirtinimo, įsigaliojimo ir įgyvendinimo įstatymo 3 straipsnyje nustatyta, kad darbo santykiams, kurie buvo Darbo kodekso įsigaliojimo dieną, taikomos Darbo kodekso nuostatos, išskyrus šio įstatymo 6 straipsnio 6-11 dalyse nustatyti atvejus. Taigi, visos darbo sutartys, kurios bus sudarytos iki naujo Kodekso įsigaliojimo, ir tęsis toliau, joms bus taikomos visos naujojo Kodekso nuostatos. Taip pat siūloma nuostata prieštarautų Darbo kodekso patvirtinimo, įsigaliojimo ir įgyvendinimo įstatymo 6 straipsnio 6 daliai.
Seimo narys Mečislovas Zaščiurinskas 2015-11-04	2	1	Argumentai Lietuvos Respublikos darbo kodekso patvirtinimo, įsigaliojimo ir įgyvendinimo įstatymo projekto Nr. XIIP-3234 (toliau - Projektas) siekiama nepagrįstai susiaurinti darbo santykių teisinio reglamentavimo principų sąrašą, išbraukiant tokius esminius principus, kaip (i) darbo teisės subjektų lygybės nepaisant jų lyties, lytinės orientacijos, rasės, tautybės, kalbos, kilmės, tautybės ir socialinės padėties, tikėjimo, ketinimo turėti vaiką (vaikų), santuokinės ir šeiminės padėties, amžiaus, įsitikinimų ar pažiūrų, priklausomybės politinėms partijoms ir asociacijoms, aplinkybių, nesusijusių su darbuotojų dalykinėmis savybėmis ir (ii) asociacijų laisvės, nors tolesniuose Projekto straipsniuose vienu jų grindžiamos darbo santykių šalių teisės ir pareigos. Darbo santykių liberalizavimu neturi būti paneigiami aukščiau nurodyti ir šiuo metu taikomi darbo santykių teisinio reglamentavimo principai, todėl teikiamas siūlymas papildyti Projekto 2 straipsnį. Pasiūlymas: Papildyti Projekto 2 straipsnio 1 dalį ir jį išdėstyti taip: „2 straipsnis. Darbo santykių teisinio reglamentavimo principai 1. Darbo santykiai reglamentuojami vadovaujantis teisinio apibrėžtumo, teisėtų lūkesčių apsaugos ir visokeriopos darbo teisių gynybos, saugių ir sveikatai nekenksmingų darbo sąlygų sudarymo, darbo santykių stabilumo, laisvės pasirinkti darbą, teisingo apmokėjimo už darbą, darbo teisės subjektų lygybės nepaisant jų lyties, lytinės orientacijos, rasės, tautybės, kalbos, kilmės, tautybės ir socialinės padėties, tikėjimo, ketinimo turėti vaiką (vaikų), santuokinės ir šeiminės padėties, amžiaus, įsitikinimų ar pažiūrų, priklausomybės politinėms partijoms ir asociacijoms, aplinkybių, nesusijusių su darbuotojų dalykinėmis savybėmis, asociacijų laisvės, laisvų kolektyvinių derybų ir teisės imtis kolektyvinių veiksmų principais.“	Nepritarti	Šie principai išdėstyti 25 straipsnyje
Seimo narys Albinas Mitrulevičius 2015-11-03	3	6	Pasiūlymas: Papildyti 3 straipsnio 6 dalį ir ją išdėstyti taip: „6. Kolektyvinių sutarčių ir darbdavio ir darbuotojų atstovų sudarytų susitarimų norminės nuostatos, kai jos neprieštarauja šiam Kodeksui, nustato į jų taikymo sritį patenkančių darbdavių ir darbuotojų tarpusavio teises ir pareigas ir yra jiems privalomos.“	Nepritarti	Nesuderinta su 196 str. 3 d.
Seimo narys Naglis Puteikis 2015-11-11	3	8	Argumentai: Darbo kodekse įtvirtinamos imperatyvios teisės normos, todėl jokie susitarimai ar sutartys negali jam prieštarauti. Pasiūlymas: Pakeisti 3 straipsnį 8 dalį ir ją išdėstyti taip: „8. Darbdavio ir darbo tarybos susitarimų Trišalių susitarimų, kolektyvinių sutarčių, vietinių norminių teisės aktų, Lietuvos Respublikos Vyriausybės nutarimų ir kitų valstybės institucijų teisės aktų nuostatos negali pabloginti darbuotojų padėties, palyginti su ta, kurią nustato šis Kodeksas ir įstatymai, išskyrus šių teisės aktų leidžiamas išimtis. Jeigu darbdavio ir darbo tarybos susitarimo Trišalių susitarimų, kolektyvinių sutarčių, vietinio norminio teisės akto, Lietuvos Respublikos Vyriausybės ar kitos valstybės institucijos teisės aktas prieštarauja šio Kodekso ar įstatymo normoms, taikomos Kodekso ar įstatymo normos.“	Nepritarti	Nesuderinta su Darbo kodekso projekto 196 str. 3 d.
Seimo narys Rimantas Jonas Dagys 2015-11-02	5	Argumentai: Siūlomu Darbo kodekso projektu (toliau - Projektas) didžioji darbo santykių reguliavimo dalis perkeliama į tarp darbdavio ir darbuotojo sudaromų darbo sutarčių lygį. Jame darbuotojas yra silpnesnioji darbo sutarties šalis, o darbdavys dažniausiai turi galimybę darbo sąlygas diktuoti. Ypatingai tiems žmonėms, kurie darbo ieško skubiai ir negali būti išrankūs. Projekto nuostatos yra mažiau pavojingos aukštos kvalifikacijos gerai apmokamiems darbuotojams, nes, viena vertus, rinkoje jų dažniausiai trūksta, kita vertus, ieškodami darbo jie išgali savimi pasirūpinti. Vis dėlto tokių darbuotojų yra mažuma, o didžioji darbuotojų dalis naujo darbo sutarties nesirenka, bet ją priima. Atkreiptinas dėmesys, kad šiuo pasiūlymu siūlomai pridėti daliai analogiška nuostata egzistuoja Estijos darbo santykius reguliuojančiuose įstatymuose, kurių principų taikymas buvo ir yra plačiai deklaruojamas Lietuvos darbo santykių reformą pagal Vyriausybės pateiktą Projektą palaikančios interesų pusės. Pasiūlymas: Papildyti 5 straipsnį nauja dalimi: „4. Abejojant dėl darbo santykius reglamentuojančių sąlygų, jos aiškinamos darbuotojo naudai.“	Nepritarti	Teisiniame reguliavime (kuriant teisės normas) bus taikomi DK 2 straipsnyje įtvirtinti principai. Jie taip pat bus taikomi ir aiškinant DK straipsnius (teisės principai taikomi kaip teisės analogija). Tuo tarpu 5 straipsnis kalba apie sisteminį, teleologinį ir gramatinį-lingvistinį jau esančios normos aiškinimą, padeda ją teisingai suprasti. Teisės norma negali būti visais atvejais interpretuojama vienos šalies naudai – taip gali būti iškreipiama jos esmė, DGK ar teismui suvaržoma diskrecijos teisė ieškoti interesų balanso ar priimti teisingą sprendimą. Įtvirtinus siūlymą, būtų galimybė piktnaudžiauti darbuotojams ar jų atstovams savo teise, pvz. sutarti darbo sutartyje, kolektyvinėje sutartyje ir nesilaikyti susitarimų, motyvuojant, kad sąlygos yra neaiškios ar abejotinos
Seimo narys Naglis Puteikis 2015-11-11	5	Argumentai: Darbuotojas yra labiau socialiai pažeidžiama darbo teisinių santykių šalis, todėl svarbu yra reglamentuoti, kad kilus neaiškumams dėl darbo santykius reglamentuojančių sutarčių sąlygų, jos turi būti aiškinamos darbuotojų naudai. Pasiūlymas: Papildyti 5 straipsnį 4 punktu: „4. Kai abejojama dėl darbo santykius reglamentuojančių sutarčių sąlygų, jos aiškinamos darbuotojų naudai.“	Nepritarti	Teisiniame reguliavime (kuriant teisės normas) bus taikomi DK 2 straipsnyje įtvirtinti principai. Jie taip pat bus taikomi ir aiškinant DK straipsnius (teisės principai taikomi kaip teisės analogija). Tuo tarpu 5 straipsnis kalba apie sisteminį, teleologinį ir gramatinį-lingvistinį jau esančios normos aiškinimą, padeda ją teisingai suprasti. Teisės norma negali būti visais atvejais interpretuojama vienos šalies naudai – taip gali būti iškreipiama jos esmė, DGK ar teismui suvaržoma diskrecijos teisė ieškoti interesų balanso ar priimti teisingą sprendimą. Įtvirtinus profesinių sąjungų siūlymą, būtų galimybė piktnaudžiauti darbuotojams ar jų atstovams savo teise, pvz. sutarti darbo sutartyje, kolektyvinėje sutartyje ir nesilaikyti susitarimų, motyvuojant, kad sąlygos yra neaiškios ar abejotinos.
Seimo nariai Giedrė Purvaneckienė, Algirdas Sysas 2015-11-10	51	Argumentai: Siūloma Projektą papildyti 51 straipsniu, nustatančiu darbo santykius reglamentuojančių sutarčių aiškinimo taisykles. Žr. Argumentus prie 23 str. 1 d. Pasiūlymas: Papildyti Projektą 51 straipsniu ir jį išdėstyti taip: „51 straipsnis. Darbo santykius reglamentuojančių sutarčių aiškinimas 1. Darbo sutarčių, kolektyvinių sutarčių ir susitarimų nuostatos aiškinamos atsižvelgiant į darbo santykių teisinio reglamentavimo principus (Kodekso 2 straipsnis). 2. Kai abejojama dėl darbo santykius reglamentuojančių sutarčių sąlygų, jos aiškinamos darbuotojų naudai.“.	Nepritarti	Argumentai išdėstyti aukščiau
Seimo narys Mečislovas Zaščiurinskas 2015-11-04	17	2(N)	Argumentai Atsižvelgiant į tai, kad Lietuvos Respublikos darbo kodekso patvirtinimo, įsigaliojimo ir įgyvendinimo įstatymo projekto Nr. XIIP-3234 (toliau - Projektas) 5 straipsnio 2 dalimi pripažįstamas netekusiu galios Lietuvos Respublikos profesinių sąjungų įstatymas Nr. I-2018 su visais pakeitimais ir papildymais, jame numatyta profesinių sąjungų teisė vykdyti darbo įstatymų laikymosi kontrolę perkeltina į Projektu siūlomo tvirtinti darbo kodekso projekto 17 straipsnį. Pasiūlymas: Papildyti Projektu tvirtinamo darbo kodekso projekto straipsnio 1 dalį ir jį išdėstyti taip: „17 straipsnis. Darbo teisių gynimas administracine tvarka 1. Šio Kodekso ir kitų darbo teisės normų vykdymą pagal teisės aktų nustatytą kompetenciją kontroliuoja ir jų pažeidimų prevenciją vykdo Lietuvos Respublikos valstybinė darbo inspekcija prie Socialinės apsaugos ir darbo ministerijos (toliau – Valstybinė darbo inspekcija) ir kitos institucijos. 2. Darbuotojų atstovai turi teisę kontroliuoti, kaip darbdavys laikosi ir vykdo su jų atstovaujamų darbuotojų teisėmis ir interesais susijusias šio Kodekso ir kitas darbo teisės normas. Darbuotojų atstovai informaciją dėl šio Kodekso ar kitų darbo teisės normas nuostatų laikymosi pažeidimo ne vėliau kaip per 3 darbo dienas nuo pažeidimo padarymo arba sužinojimo apie pažeidimo padarymą momento perduoda Valstybinės darbo inspekcijos teritoriniam skyriui.“	Pritarti iš dalies	Siūlytina šias nuostatas įtvirtinti 182 straipsnyje
Seimo narys Naglis Puteikis 2015-11-11	20 (N)	Argumentai: Socialinė partnerystė vykdoma taip pat ir vykdant šalių prisiimtų įsipareigojimų kontrolę. Valstybinė darbo įstatymų kontrolė yra nepakankama, todėl netikslinga atsisakyti nevalstybinės kontrolės. Dabartinė teisinė bazė suteikia tokias teises profesinėms sąjungoms. Pasiūlymas: Papildyti IV skyrių papildomu straipsniu, išdėstant jį taip: „20 straipsnis. Nevalstybinė darbo įstatymų, kolektyvinių sutarčių laikymosi kontrolė Nevalstybinę darbo įstatymų, kitų norminių teisės aktų, kolektyvinių sutarčių laikymosi kontrolę vykdo profesinės sąjungos, jų žinioje esančios inspekcijos ir kitos institucijos, veikiančios pagal įstatymus ir kitus norminius teisės aktus.“	Nepritarti	Kolektyvinių sutarčių vykdymo kontrolė numatyta 204 str. Taip pat Projekto 182 str. 1 d. 5 ir 6 punktuose numatytos profesinių sąjungų teisės gauti iš darbdavio informaciją apie darbuotojų darbo, ekonomines ir socialines sąlygas, bei reikalauti iš darbdavio panaikinti jo sprendimus, pažeidžiančius darbo teisės normas.
Seimo narys Rimantas Jonas Dagys 2015-11-02	22	2	Argumentai: Projekto 22 straipsnyje įvardijama informacija yra itin reikalinga darbuotojams, siekiant išvengti diskriminacijos. Penkiasdešimt ir daugiau darbuotojų turintys darbdaviai užima sąlyginai mažą Lietuvos darbo rinkos dalį, todėl darbuotojų skaičiaus slenkstis turi būti mažesnis, kad minimą informaciją gautų kuo didesnė dalis darbo tarybų. Pasiūlymas: Pataisyti 22 straipsnio 2 dalį ir ją išdėstyti taip: „2. Darbdavys, kurio vidutinis darbuotojų skaičius yra daugiau kaip penkiasdešimt dvidešimt, darbo tarybai privalo teikti bent kartą per metus atnaujinamą informaciją apie“	Pritarti	Politinis sprendimas, kurį reikia priimti atsižvelgiant į sukeliamą administracinę naštą vidutinio dydžio įmonėse
Seimo narys Mečislovas Zaščiurinskas 2015-11-04	22	2	Argumentai Siekiant užtikrinti skaidrumą ir nediskriminavimo principų įgyvendinimo kontrolę, tikslinga padidinti apimtį darbdavių, privalančių teikti nuasmenintą informaciją apie darbuotojų darbo užmokestį pagal profesijų grupes ir lytį, tuo tikslu siūloma pakeisti Lietuvos Respublikos darbo kodekso patvirtinimo, įsigaliojimo ir įgyvendinimo įstatymo projektu Nr. XIIP-3234 siūlomo tvirtinti darbo kodekso projekto (toliau - Projektas) 22 str. 2 d. Be to siūloma keisti sąvoką „darbo tarybos“ į „darbuotojų atstovai“, taip be pagrindo neapribojant profesinių sąjungų teisių ir kompetencijos. Pasiūlymas: Pakeisti Projekto 22 straipsnio 2 dalį taip: „2. Darbdavys, kurio vidutinis darbuotojų skaičius yra daugiau kaip penkiasdešimt, darbo tarybai dvidešimt, darbuotojų atstovams privalo teikti bent kartą per metus atnaujinamą informaciją apie: 1) darbuotojų, išskyrus vadovaujančias pareigas einančius darbuotojus, nuasmenintus duomenis apie vidutinį darbo užmokestį pagal profesijų grupes ir lytį; 2) kitą informaciją, kurią skelbti įpareigoja įstatymai, kolektyvinės sutartys, darbdavio ir darbo tarybos susitarimai.“	Pritarti iš dalies	Atsižvelgiant į šį pasiūlymą bei Seimo narių grupės (I.Šiaulienė, K.Daukšys, P.Gražulis K.Miškinienė, K.Komskis) 2015-10-07 pasiūlymą 22 str. 2 dalis dėstytina taip: „2. Darbdavys, kurio vidutinis darbuotojų skaičius yra daugiau kaip penkiasdešimt, darbo tarybai dvidešimt, profesinei sąjungai ir Darbo tarybai privalo teikti bent kartą per metus atnaujinamą informaciją apie:“
Seimo nariai: Irena Šiaulienė, Kęstutis Daukšys, Petras Gražulis Kristina Miškinienė, Kęstas Komskis 2015-10-07	22	2	Pasiūlymas: Pakeisti 22 straipsnio 2 dalį ir ją išdėstyti taip: „2. Darbdavys, kurio vidutinis darbuotojų skaičius yra daugiau kaip penkiasdešimt, darbo tarybai ir profesinei sąjungai privalo teikti bent kartą per metus atnaujinamą informaciją apie:“	Pritarti	Atsižvelgiant į šį pasiūlymą bei Seimo nario M.Zaščiurinsko 2015-11-04 pasiūlymą 22 str. 2 dalis dėstytina taip: „2. Darbdavys, kurio vidutinis darbuotojų skaičius yra daugiau kaip penkiasdešimt, darbo tarybai dvidešimt, profesinei sąjungai ir Darbo tarybai privalo teikti bent kartą per metus atnaujinamą informaciją apie:“
Seimo narys Rimantas Jonas Dagys 2015-11-02	22	2	1	Argumentai: Informacijos pagal lytį teikimas yra perteklinis, kadangi institucijoms, prižiūrinčioms darbdavius dėl diskriminacijos, ji lengvai prieinama Valstybinio socialinio draudimo fondo valdyboje (SODRA). Pasiūlymas: Pakeisti 22 straipsnio 2 dalies 1 punktą ir jį išdėstyti taip: „1) darbuotojų, išskyrus vadovaujančias pareigas einančius darbuotojus, nuasmenintus duomenis apie vidutinį darbo užmokestį pagal profesijų grupes ir lytį“.	Nepritarti	Šiuo straipsniu skatinamas socialinis dialogas, darbuotojų informavimas, taip pat siekiama darbo užmokesčio sistemos skaidrumo ir nediskriminavimo lyties pagrindais. Statistikos duomenys rodo, kad vėl didėja atotrūkis tarp vyrų ir moterų darbo užmokesčio. Be to, atkreiptinas dėmesys, kad finansų sektoriuje skirtumas tarp vyrų ir moterų darbo užmokesčio sudaro 39,9 proc., todėl būtina imtis priemonių diskriminacijai mažinti.
Seimo nariai: Irena Šiaulienė, Kęstutis Daukšys, Kristina Miškinienė 2015-11-09	22	2	Pasiūlymas: Pakeisti 22 straipsnio 2 dalį ir ją išdėstyti taip: „2. Darbdavys, kurio vidutinis darbuotojų skaičius yra daugiau kaip penkiasdešimt dvidešimt, darbo tarybai ir profesinei sąjungai privalo teikti bent kartą per metus atnaujinamą informaciją apie: 1) darbuotojų, išskyrus vadovaujančias pareigas einančius darbuotojus, nuasmenintus duomenis apie vidutinį darbo užmokestį pagal profesijų grupes ir lytį; 2) kitą informaciją, kurią skelbti įpareigoja įstatymai, kolektyvinės sutartys, darbdavio ir darbo tarybos susitarimai.“	Pritarti
Seimo nariai Giedrė Purvaneckienė, Algirdas Sysas 2015-11-10	23	1	Argumentai: Įstatymais neįmanoma sureguliuoti visų darbo teisinių santykių subjektų veiksmų tiek dėl ekonominių ir socialinių santykių dinamikos, tiek dėl siektino darbo teisės sistemos stabilumo. Ekonominiai ir socialiniai santykiai gana dažnai keičiasi, beveik kasdien susiklosto nauji, jie plėtojasi, keičiasi, išnyksta bei transformuojasi į naujus santykius. Dėl to praktiškai tampa neįmanoma įstatymais ar kitais teisės aktais reglamentuoti besikeičiančius darbo santykius, o bandymas įstatymuose detaliai viską reglamentuoti sukeltų nuolatinę įstatymų kaitą. Dėl šios priežasties įstatymų leidėjas nesiima tikslo sureguliuoti visus galimus darbo teisinius santykius, bet privalo nustatyti bendruosius teisės principus, kurie užtikrintų tinkamą darbo teisių įgyvendinimą ir pareigų įvykdymą, atsižvelgiant ne tik į dabar egzistuojančius darbo teisinius santykius, bet ir į jų dinamiką. Šie principai nenustato konkrečių elgesio taisyklių, bet įtvirtina bendruosius darbo kodekso pradmenis ir idėjas, t. y. kad darbdaviai, darbuotojai ir jų atstovai, įgyvendindami savo teises bei vykdydami pareigas, turi laikytis įstatymų, gerbti bendro gyvenimo taisykles bei veikti sąžiningai, laikytis protingumo, sąžiningumo ir teisingumo principų. Be to, turi būti draudžiamas bet koks piktnaudžiavimas savo teise. Manoma, kad siūlomame Darbo kodekso projekte nepagrįstai yra neinkorporuotos tam tikros labai svarbios teisinės vertybės, kurios yra reglamentuotos galiojančiame Darbo kodekse ir itin plačiai taikomos tiek Valstybinės darbo inspekcijos teikiamose konsultacijose, tiek darbo ginčų komisijų veikloje ir teisminėje praktikoje. Šios vertybės susijusios su darbo teisinių santykių šalių įpareigojimu veikti sąžiningai, nepiktnaudžiauti suteiktomis teisėmis bei tinkamai vykdyti pareigas, vadovautis darbo teisinius santykius reglamentuojančiais principais tiek nustatant ir vykdant sutartines sąlygas, tiek sprendžiant darbo ginčus. Be to, pripažįstant darbuotojo, kaip labiau socialiai pažeidžiamos darbo teisinių santykių šalies, statusą, svarbu yra reglamentuoti, kad kilus neaiškumams dėl darbo santykius reglamentuojančių sutarčių sąlygų, jos turi būti aiškinamos darbuotojų naudai. Atsižvelgiant į tai, siūloma pakeisti Projekto 23 straipsnio 1 dalį. Pasiūlymas: Pakeisti 23 straipsnio 1 dalį ir ją išdėstyti taip: „1. Įgyvendindami savo teises ir vykdydami pareigas, darbdaviai ir darbuotojai privalo veikti sąžiningai, bendradarbiauti, nepiktnaudžiauti teise., darbuotojai ir jų atstovai turi laikytis įstatymų, gerbti bendro gyvenimo taisykles bei veikti sąžiningai, laikytis protingumo, teisingumo ir sąžiningumo principų. Draudžiama piktnaudžiauti savo teise.“.	Nepritarti	Siūlymas perteklinis. Individualiesiems darbo santykiams taikomi principai išdėstyti 23-30 straipsniuose, o kolektyviniams darbo santykiams – 158 str. DK projekte siekiama suteikti daugiau aiškumo ir tikslumo šalims žinant ir vykdant savo įsipareigojimus, kas padeda ginti silpnesnės šalies interesus.
Seimo nariai Giedrė Purvaneckienė, Algirdas Sysas 2015-11-10	23	2(N)	Argumentai: Siūloma 23 straipsnį papildyti nauja 2 dalimi. Žr. Argumentus prie 23 str. 1 d. Pasiūlymas: 23 straipsnį papildyti nauja 2 dalimi ir atitinkamai pakeisti straipsnio dalių numeraciją. „2. Darbo teisių įgyvendinimas ir pareigų vykdymas neturi pažeisti kitų asmenų teisių ir įstatymų saugomų interesų.“.	Nepritarti	Individualiesiems darbo santykiams taikomi principai pilnai atskleisti projekto 23-30 straipsniuose.
Seimo narys Mečislovas Zaščiurinskas 2015-11-04	23	3	Argumentai Atsižvelgiant į tai, kad darbuotojų ir darbdavio interesai darbo santykiuose gali nesutapti, ir siekiant užkirsti kelią darbdavio piktnaudžiavimui teise draudžiant darbuotojų atstovams ginti pažeistas darbuotojų teises ar interesus, t. y. atstovauti darbuotojus kilusiuose ginčuose prieš darbdavį, siūlytina patikslinti Lietuvos Respublikos darbo kodekso patvirtinimo, įsigaliojimo ir įgyvendinimo įstatymo projektu Nr. XIIP-3234 siūlomo tvirtinti darbo kodekso projekto (toliau - Projektas) 23 str. 3 d. Pasiūlymas: Papildyti keisti Projekto 23 straipsnio 3 dalį taip: „ 3. Kiekviena iš šalių privalo vengti interesų konflikto ir siekti bendros darbdavio ir darbuotojo ar visų darbuotojų gerovės, darbo santykių darnaus vystymosi ir kitos darbo sutarties šalies teisėtų interesų gynimo. Darbuotojo narystė profesinėje sąjungoje arba dalyvavimas profesinės sąjungos veikloje ar darbuotojų atstovaujamuosiuose organuose negali būti laikomas šiame straipsnyje nustatytų darbuotojo pareigų pažeidimu.“	Nepritarti	Darbuotojų atstovų teisių apsauga reglamentuota 165 str.
Seimo nariai: Algirdas Sysas, Giedrė Purvaneckienė 2015-11-09	23	3	Argumentai: Privalomos pareigos vengti interesų konflikto įtvirtinimas susijęs su konstitucinės teisės laisvai pasirinkti darbą ribojimu. Jeigu darbuotojas pagal savo turimą specialybę ir kvalifikaciją dirba keliems darbdaviams, tai pats faktas tokių darbo santykių pagal Kodekso projektą būtų draudžiamas, nes jis galimai turės interesų konfliktą. Jeigu darbuotojas, dirbdamas keliems darbdaviams, daro žalą vienam iš jų ar abiems (pavyzdžiui, atskleidžia komercines paslaptis), tai, be abejo, darbuotojas turės atsakyti už padarytą žalą. Jeigu darbdavys nenori, kad darbuotojas darbo santykių metu dirbtų pas kitus darbdavius, tai jis turi mokėti kompensaciją, taip kompensuodamas konstitucinės laisvės pasirinkti darbą suvaržymą. Pasiūlymas: Pakeisti 23 straipsnio 3 dalį ir ją išdėstyti taip: „3. Kiekviena iš šalių privalo vengti interesų konflikto ir siekti bendros darbdavio ir darbuotojo ar visų darbuotojų gerovės, darbo santykių darnaus vystymosi ir kitos darbo sutarties šalies teisėtų interesų gynimo.“.	Nepritarti	Šia nuostata siekiama įtvirtinti sąžiningumo ir kooperacijos principą darbo santykiuose, kuris reiškia, kad tiek darbdaviai, tiek darbuotojai privalo veikti sąžiningai, nepiktnaudžiauti savo teise. Pati sąvoka “interesų konfliktas” nebūtinai suponuoja, kad draudžiamas darbas keliems darbdaviams. Pabrėžtina, kad “galimai turimas” konfliktas, kaip teigiama argumentuose, jau draudžia tokį darbą. Siūlomas Darbo kodekso rengėjų pasiūlymas visiškai atitinka užsienio valstybių praktiką ir netgi formuluojamas švelniau ir palankiau darbuotojui – ar yra interesų konfliktas turės spręsti konkrečiu atveju DGK ir teismas. Tuo tarpu pasiūlymo rengėjai preziumuoja, kad visais atvejais darbas . Atkreiptinas dėmesys, kad ne pats žalos atsiradimo faktas neturi būti užkardomas, o tiesiog siekiama, kad tokių situacijų, kada veikiama priešingai darbo sutarties šalių interesams nekiltų. DK yra įtvirtintas ne automatinis draudimas, o siekimas veikti taip, kad nebūtų interesų konflikto, pvz. Atskleidžiamas šeimos nario suinteresuotumas, aplinkybės trukdančios būti objektyviam. Laukti, kol bus padaryta žala, daryti galimybę dirbti priklausoma nuo įrodinėjimo priemonių yra nepakankama apsauga tuomet, kai einamos atsakingos pareigos ir kuriami didelės pridėtinės vertės intelektiniai produktai. Šios nuostatos DK projekte nebuvimas (kaip siūloma pasiūlyme) sudarys prielaidas be jokios atsakomybės būti interesų konflikte (kas uždrausta tiek civilinėje teisėje, tiek ir valstybės tarnyboje). Nėra argumentų, kodėl tai neturi galioti darbuotojams, nes teisė į darbą kildinama iš tos paties Konstitucijos 48 str. 1 d. nuostatos, garantuojan2ios teis3 5 ekonominį užsiėmimą (tas galioja ir civilinei veiklai ir valstybės tarnybai taip pat kaip ir darbinei veiklai). Nesuvokiamas teisinėje valstybėje siūlomas pakeitimas, pagal kurį būtų nedraudžiamas interesų konfliktas – kitaip tariant darbuotojas ir darbdavys gali būti vienas su kitu interesų konflikte ir siekti priešingų tikslų – tai prieštarauja DK projekto 23 str. 1 d.
Seimo narys Albinas Mitrulevičius 2015-11-03	25	1	Pasiūlymas: Papildyti 25 straipsnio 1 dalį ir ją išdėstyti taip: „1. Darbdavys privalo įgyvendinti lyčių lygybės ir nediskriminavimo kitais pagrindais principus. Tai reiškia, kad bet kokiuose darbdavio santykiuose su darbuotojais tiesioginė ir netiesioginė diskriminacija, priekabiavimas, nurodymas diskriminuoti lyties, rasės, tautybės, kalbos, kilmės, socialinės padėties, amžiaus, lytinės orientacijos, negalios, etninės priklausomybės, narystės politinėje partijoje ar visuomeninėje organizacijoje, religijos, tikėjimo, įsitikinimų ar pažiūrų, išskyrus atvejus dėl asmens išpažintos religijos, tikėjimo ar įsitikinimų dirbantiems religinėse bendruomenėse, bendrijose ar centruose, jeigu reikalavimas darbuotojui dėl išpažintos religijos, tikėjimo ar įsitikinimų, atsižvelgiant į religinės bendruomenės, bendrijos ar centro etosą, yra įprastas, teisėtas ir pateisinamas, ketinimo turėti vaiką (vaikų) pagrindu, dėl aplinkybių, nesusijusių su darbuotojų dalykinėmis savybėmis, ar kitais įstatymuose nustatytais pagrindais yra draudžiami.“	Pritarti iš dalies	Vietoj žodžių ,,visuomeninėje organizacijoje“ rašytinas žodis ,,asociacijoje“
Seimo narys Rimantas Jonas Dagys 2015-11-02	27	1	Argumentai: Sąvokos „darbo funkcijos“, „darbdavio veiklos ypatumai“, „per didelės darbdavio sąnaudos“ yra per talpios ir leidžia praktiškai nevykdyti šio Projekto straipsnio reikalavimų. Pasiūlymas: Pakeisti 27 straipsnio 1 dalį ir ją išdėstyti taip: „1. Darbdavys privalo imtis priemonių padėti darbuotojui vykdyti jo šeiminius įsipareigojimus, išskyrus atvejus, kai to negalima pasiekti dėl darbo funkcijos ar darbdavio veiklos ypatumų arba dėl per didelių darbdavio sąnaudų“	Pritarti iš dalies	Pritarta žodžių „arba dėl per didelių darbdavio sąnaudų“ išbraukimui: Pasiūlymas: 27 str. 1 d. dėstytina taip: „1. Darbdavys privalo imtis priemonių padėti darbuotojui vykdyti jo šeiminius įsipareigojimus, išskyrus atvejus, kai to negalima pasiekti dėl darbo funkcijos ar darbdavio veiklos ypatumų arba dėl per didelių darbdavio sąnaudų“ Išbraukus visas siūlomas nuostatas būtų nerealus straipsnio vykdymas, nes darbdavys visuomet turėtų padėti vykdyti darbuotojo šeiminius įsipareigojimus, net kai tai neleidžia technologiniai procesai, arba sukelia aiškiai neproporcingas išlaidas. Tokiu atveju darbdavys būtų skatinamas nutraukti darbo sutartį įstatymų nustatyta tvarka ir darbuotojas liktų be darbo. Be to, šeiminių įsipareigojimų vykdymas užtikrintas per kitas DK normas (darbo laiko, nuotolinio darbo ir pan.).
Seimo narys Mečislovas Zaščiurinskas 2015-11-04	27	1	Argumentai: Sąvokos „darbo funkcijos“, „darbdavio veiklos ypatumai“, „per didelės darbdavio sąnaudos“ yra per talpios ir leidžia praktiškai nevykdyti šio Projekto straipsnio reikalavimų. Pasiūlymas: Pakeisti 27 straipsnio 1 dalį ir ją išdėstyti taip: „1. Darbdavys privalo imtis priemonių padėti darbuotojui vykdyti jo šeiminius įsipareigojimus, išskyrus atvejus, kai to negalima pasiekti dėl darbo funkcijos ar darbdavio veiklos ypatumų arba dėl per didelių darbdavio sąnaudų“	Pritarti iš dalies	Pritarta žodžių „arba dėl per didelių darbdavio sąnaudų“ išbraukimui: Pasiūlymas: 27 str. 1 d. dėstytina taip: „1. Darbdavys privalo imtis priemonių padėti darbuotojui vykdyti jo šeiminius įsipareigojimus, išskyrus atvejus, kai to negalima pasiekti dėl darbo funkcijos ar darbdavio veiklos ypatumų arba dėl per didelių darbdavio sąnaudų“ Išbraukus visas siūlomas nuostatas būtų nerealus straipsnio vykdymas, nes darbdavys visuomet turėtų padėti vykdyti darbuotojo šeiminius įsipareigojimus, net kai tai neleidžia technologiniai procesai, arba sukelia aiškiai neproporcingas išlaidas. Tokiu atveju darbdavys būtų skatinamas nutraukti darbo sutartį įstatymų nustatyta tvarka ir darbuotojas liktų be darbo. Be to, šeiminių įsipareigojimų vykdymas užtikrintas per kitas DK normas (darbo laiko, nuotolinio darbo ir pan.).
Seimo nariai: Algirdas Sysas, Giedrė Purvaneckienė 2015-11-09	27	1	Argumentai: Išimtinių atvejų įtvirtinimas sumenkintų darbdavio pareigą imtis priemonių padėti darbuotojui vykdyti jo šeiminius įsipareigojimus, todėl siūloma tokių išimčių atsisakyti, nes jomis būtų galima pateisinti bet kokį darbdavio nenorą vykdyti minėtą pareigą. Pasiūlymas: Pakeisti 27 straipsnio 1 dalį ir ją išdėstyti taip: „1. Darbdavys privalo imtis priemonių padėti darbuotojui vykdyti jo šeiminius įsipareigojimus, išskyrus atvejus, kai to negalima pasiekti dėl darbo funkcijos ar darbdavio veiklos ypatumų arba dėl per didelių darbdavio sąnaudų.“.	Nepritarti	Siūlomas Seimo narių pakeitimas netgi susilpnintų siekiamą darbuotojų teisių apsaugą. Žodžiai “privalo imtis” bus suprantami neįpareigojančiai, nes nėra aiškios jų privalomumo ir taikymo ribos. Tuo tarpu DK siūloma numatyti atvejus, kada darbdavys privalo įrodyti, kada jis negali šių prievolių įvykdyti. Tam tikri darbdavio veiklos ypatumai neleistų darbdaviui sudaryti darbuotojui sąlygas dirbti nuotoliniu būdu ar lanksčiu darbo grafiku, todėl būtina šią ištimtį nurodyti. „1. Darbdavys privalo imtis priemonių padėti darbuotojui vykdyti jo šeiminius įsipareigojimus, išskyrus atvejus, kai to negalima pasiekti dėl darbo funkcijos ar darbdavio veiklos ypatumų arba dėl per didelių darbdavio sąnaudų.“.
Seimo narys Mečislovas Zaščiurinskas 2015-11-04	30	1	Argumentai Siekiant, kad liberalizuojant darbo santykius darbdavio turtiniai interesai nebūtų iškeliami virš darbuotojų teisės į saugias ir sveikas darbo sąlygas, būtina užtikrinti, jog darbdavio pareiga dėl saugių darbo sąlygų nebūtų perkelta darbuotojams. Be to, darbuotojui turi būtų kompensuojamas darbe naudojamų asmeninių priemonių ar turto nusidėvėjimas, o darbdaviui tekti tokių darbe naudojamų darbo priemonių atsitiktinio sužalojimo ar sugedimo rizika (ją darbdavys gali valdyti draudžiant veikloje naudojamą turtą), koreguotina Lietuvos Respublikos darbo kodekso patvirtinimo, įsigaliojimo ir įgyvendinimo įstatymo projektu Nr. XIIP-3234 siūlomo tvirtinti darbo kodekso projekto (toliau - Projektas) 30 straipsnio 1 dalies norma. Pasiūlymas: Pakeisti Projekto 30 straipsnio 1 dalį ir jį išdėstyti taip: „30 straipsnis. Turtinių ir neturtinių interesų apsauga 1. Darbdavys privalo sudaryti darbuotojui sąlygas darbo funkcijai vykdyti ir suteikti darbuotojui reikalingas darbo priemones ar turtą. , išskyrus atvejus, kai darbo Darbo sutarties šalys susitaria gali susitarti, kad darbuotojas darbo metu naudos savo priemones ar turtą, išskyrus darbo saugos priemones, kuriomis aprūpinti darbuotojus privalo darbdavys. Tokiu atveju gali būti susitarta dėl darbuotojui mokamos kompensacijos už jo priemonių ar turto naudojimą. Darbdaviui tenka darbo metu naudojamų priemonių ar turto techninės priežiūros pareiga, jų priežiūros ir eksploatavimo sąnaudos, bei tokių priemonių ar turto sužalojimo ar sunaikinimo ar dingimo rizika, išskyrus atvejus, kai žala kilo dėl darbuotojo perdavusio šias priemones naudojimui darbe, kaltės. Darbdavys visais atvejais privalo darbuotojui kompensuoti darbo metu naudojamų darbuotojo priemonių ar turto nusidėvėjimo sumas. “	Pritarti iš dalies	Pritarta daliai Seimo nario pasiūlymų. Pasiūlymas: 30 str. 1 d. dėstytina taip: 1. Darbdavys privalo sudaryti darbuotojui sąlygas darbo funkcijai vykdyti ir suteikti darbuotojui reikalingas darbo priemones ar turtą. , išskyrus atvejus, kai darbo Darbo sutarties šalys susitaria, kad darbuotojas darbo metu naudos savo priemones ar turtą, išskyrus darbo saugos priemones, kuriomis aprūpinti darbuotojus privalo darbdavys. Tokiu atveju gali būti susitarta dėl darbuotojui mokamos kompensacijos už jo priemonių ar turto naudojimą.“ Darbo sauga reguliuojama Darbuotojų saugos ir sveikatos įstatyme. Neaiškios nuostatos ir pagrindimas, kad darbuotojui turi būtų kompensuojamas darbe naudojamų asmeninių priemonių ar turto nusidėvėjimas, jei darbdavys šiomis priemonėmis turi aprūpinti. 51 str. 4 d. reguliuoja, kai nuotoliniu būdu dirbama.
Seimo narys Naglis Puteikis 2015-11-11	30	1	Argumentai: Darbuotojas yra silpnesnioji šalis. Pasiūlymas: Pakeisti 30 straipsnio 1 dalį ir ją išdėstyti taip: „1. Darbdavys privalo sudaryti darbuotojui sąlygas darbo funkcijai vykdyti ir suteikti darbuotojui reikalingas darbo priemones ar turtą, išskyrus atvejus, kai darbo sutarties šalys susitaria, kad darbuotojas darbo metu naudos savo priemones ar turtą. Tokiu atveju gali turi būti susitarta dėl darbuotojui mokamos kompensacijos už jo priemonių ar turto naudojimą.“	Nepritarti	Nelogiškas pasiūlymas. Jei leidžiama sutarties šalims susitarti, tai suprantama, kad gali susitarti ir dėl mokėjimo ir dėl nemokėjimo. Ne dėl visų atvejų turi būti reikalaujama įstatymo lygiu mokėti kompensacija, pvz. jei darbuotojas darbe naudoja asmeninį telefoną, rašiklį ir pan.
Seimo narys Mečislovas Zaščiurinskas 2015-11-04	30	3	Argumentai Lietuvos Respublikos darbo kodekso patvirtinimo, įsigaliojimo ir įgyvendinimo įstatymo projektu Nr. XIIP-3234 siūlomo tvirtinti darbo kodekso projekto (toliau - Projektas) 30 straipsnio 3 dalies norma neišsami ir tikslintina. Pasiūlymas: Pakeisti Projekto 30 straipsnio 3 dalį ir jį išdėstyti taip: „3. Pranešimas valstybės ar savivaldybės institucijai ar įstaigai apie darbdavio daromus darbo ar kitų teisės normų pažeidimus, ar kreipimasis į darbo ginčus nagrinėjantį organą dėl pažeistų teisių ar interesų gynybos, nepriklausomai nuo to ar pažeistas teises gina pats darbuotojas ar darbuotojų atstovaujamojo organo narys, negali būti laikomas veiksmais, pažeidžiančiais darbdavio turtinius ar neturtinius interesus. Darbuotojas negali būti dėl to persekiojamas ir jam negali būti taikomos jo interesus pažeidžiančios priemonės.“	Pritarti iš dalies	3. Pranešimas valstybės ar savivaldybės institucijai ar įstaigai apie darbdavio daromus darbo ar kitų teisės normų pažeidimus, ar kreipimasis į darbo ginčus nagrinėjantį organą dėl pažeistų teisių ar interesų gynybos, nepriklausomai nuo to ar pažeistas teises gina pats darbuotojas ar darbuotojų atstovaujamojo organo narys, negali būti laikomas veiksmais, pažeidžiančiais darbdavio turtinius ar neturtinius interesus. Darbuotojas negali būti dėl to persekiojamas ir jam negali būti taikomos jo interesus pažeidžiančios priemonės.“
Seimo narys Rimantas Jonas Dagys 2015-11-02	32	4	Argumentai: Nuostata leidžia darbo sutartimi nukrypti (įskaitant ir Darbo kodeksu nustatytų minimalių reikalavimų bloginimą) nuo Darbo kodekso ir kitų darbo teisės normų, išskyrus kai kurias išimtis, jeigu sutartimi pasiekiamas darbdavio ir darbuotojo interesų balansas. Tai yra diskriminacinis reikalavimas, kadangi darbo santykiuose samdomas darbuotojas nėra lygiavertė šalis darbdaviui. Pastarasis turi galimybę su teisininkų pagalba parengti darbo sutartį, kurią dažnuoju atveju darbuotojas ne renkasi, bet priima. Esant tokiam darbdavio ir darbuotojo santykiui, neatsakinga sudaryti prielaidas nesilaikyti Darbo kodekso ir kitų darbo teisės normų, būtent ir skirtų abiejų šalių interesų balansui palaikyti. Be to, tokia ar panaši norma, kai individualia darbo sutartimi nuneigiamas Darbo kodeksas, netaikoma kitų Europos Sąjungos valstybių narių darbo santykių reguliavime. Pasiūlymas: Išbraukti 32 straipsnio 4 dalį ir atitinkamai suderinti straipsnio dalių numeraciją. „4. Darbo sutartimi galima nukrypti nuo šiame Kodekse ar kitose darbo teisės normose nustatytų imperatyvių taisyklių, išskyrus taisyklių, susijusių su maksimaliuoju darbo ir minimaliuoju poilsio laiku, darbo sutarties sudarymu ir pasibaigimu, minimaliuoju darbo užmokesčiu, darbuotojų sauga ir sveikata, lyčių lygybės ir nediskriminavimo kitais pagrindais, jei sutartimi pasiekiamas darbdavio ir darbuotojo interesų balansas. Ginčai dėl tokių susitarimų teisėtumo nagrinėjami darbo ginčams dėl teisės nagrinėti nustatyta tvarka. Nustačius, kad darbo sutarties sąlyga prieštarauja šiame Kodekse ar kitose darbo teisės normose nustatytoms imperatyvioms taisyklėms, ar darbo sutartimi nėra pasiekiamas darbdavio ir darbuotojo interesų balansas, ji negali būti taikoma, o taikoma šio Kodekso ar darbo teisės normos taisyklė.Bet kuriuo atveju darbo sutarties sąlyga gali gerinti darbuotojo padėtį, lyginant su ta, kuri nustatyta šiame Kodekse ar kitose darbo teisės normose.“	Pritarti
Seimo nariai: Irena Šiaulienė, Kęstutis Daukšys, Kristina Miškinienė 2015-11-09	32	4	Pasiūlymas: Išbraukti 32 straipsnio 4 dalį, o buvusias 5 ir 6 dalis atitinkamai laikyti 4 ir 5 dalimis. 4. Darbo sutartimi galima nukrypti nuo šiame Kodekse ar kitose darbo teisės normose nustatytų imperatyvių taisyklių, išskyrus taisyklių, susijusių su maksimaliuoju darbo ir minimaliuoju poilsio laiku, darbo sutarties sudarymu ir pasibaigimu, minimaliuoju darbo užmokesčiu, darbuotojų sauga ir sveikata, lyčių lygybės ir nediskriminavimo kitais pagrindais, jei sutartimi pasiekiamas darbdavio ir darbuotojo interesų balansas. Ginčai dėl tokių susitarimų teisėtumo nagrinėjami darbo ginčams dėl teisės nagrinėti nustatyta tvarka. Nustačius, kad darbo sutarties sąlyga prieštarauja šiame Kodekse ar kitose darbo teisės normose nustatytoms imperatyvioms taisyklėms, ar darbo sutartimi nėra pasiekiamas darbdavio ir darbuotojo interesų balansas, ji negali būti taikoma, o taikoma šio Kodekso ar darbo teisės normos taisyklė. Bet kuriuo atveju darbo sutarties sąlyga gali gerinti darbuotojo padėtį, lyginant su ta, kuri nustatyta šiame Kodekse ar kitose darbo teisės normose.	Pritarti
Seimo narys Mečislovas Zaščiurinskas 2015-11-04	32	4-7	Argumentai Lietuvos Respublikos darbo kodekso ir kiti darbo teisinius santykius reglamentuojantys įstatymai nustato tik minimalias individualių darbo santykių šalių: darbuotojų ir darbdavio teises ir pareigas, bei suteikiamas garantijas. Darbdavys laikytinas stipresniąja šalimi derantis dėl darbo sutarties sąlygų, atsižvelgiant į jo patirtį, bei jam prieinamus teisinius, personalo valdymo ir/ar finansinius resursus. Įprastai darbo sutartys sudaromos pagal darbdavio parengtą konkrečioje įmonėje, įstaigoje ar organizacijoje taikomą darbo sutarties formą. Siekiant subalansuoti individualių darbo santykių šalių interesus, teikiamas siūlymas keisti Lietuvos Respublikos darbo kodekso patvirtinimo, įsigaliojimo ir įgyvendinimo įstatymo projekto Nr. XIIP-3234 (toliau - Projektas) 32 straipsnį. Pasiūlymas: Pakeisti Projekto 32 straipsnio 4 dalį ir papildyti šį straipsnį nauj 5 dalimi, atitinkamai koreguojant straipsnio dalių numeraciją taip: „32 straipsnis. Darbo sutarties turinys 1. Darbo sutarties sąlygos yra būtinosios ir papildomos. 2. Būtinosios darbo sutarties sąlygos – sąlygos (darbo funkcija, darbo apmokėjimo sąlygos ir darbovietė), dėl kurių susitarus laikoma, kad darbo sutartis yra sudaryta. 3. Papildomos darbo sutarties sąlygos – šalių susitarimu nustatomos darbo sąlygos, kurios sukonkretina darbo teisės normas arba įtvirtina joms neprieštaraujantį šalių susitarimą dėl darbo. Šių sąlygų neprivaloma sulygti darbo sutartimi, tačiau jos tampa šalims privalomos dėl jų susitarus. 4. Darbo sutartimi draudžiama galima nukrypti nuo šiame Kodekse ar kitose darbo teisės normose nustatytų imperatyvių taisyklių, išskyrus taisyklių, susijusių su maksimaliuoju darbo ir minimaliuoju poilsio laiku, darbo sutarties sudarymu ir pasibaigimu, minimaliuoju darbo užmokesčiu, darbuotojų sauga ir sveikata, lyčių lygybės ir nediskriminavimo kitais pagrindais, jei sutartimi pasiekiamas darbdavio ir darbuotojo interesų balansas. pabloginanti darbuotojo padėtį, palyginti su ta, kurią nustato šis Kodeksas ar kitos darbo teisės normos. Ginčai dėl tokių susitarimų teisėtumo nagrinėjami darbo ginčams dėl teisės nagrinėti nustatyta tvarka. Nustačius, kad darbo sutarties sąlyga prieštarauja šiame Kodekse ar kitose darbo teisės normose nustatytoms imperatyvioms taisyklėms, ar darbo sutartimi nėra pasiekiamas darbdavio ir darbuotojo interesų balansas pablogina darbuotojo padėtį, palyginti su ta, kurią nustato šis Kodeksas ar kitos darbo teisės normos, ji negali būti taikoma, o taikoma šio Kodekso ar darbo teisės normos taisyklė. Bet kuriuo atveju darbo sutarties sąlyga gali gerinti darbuotojo padėtį, lyginant su ta, kuri nustatyta šiame Kodekse ar kitose darbo teisės normose. 5. Kai abejojama dėl darbo santykius reglamentuojančių sutarčių sąlygų, jos aiškinamos darbuotojų naudai. 5 6. Šalys negali sudaryti civilinio pobūdžio susitarimų dėl šiame Kodekse nustatytų teisių ir pareigų įgyvendinimo. Tokiems susitarimams taikomos darbo teisės normos. 6. 7. Ginčai, kylantys dėl darbo sutarties sąlygų galiojimo, jo vykdymo ar netinkamo vykdymo, ar žalos atlyginimo nagrinėjami darbo ginčams dėl teisės nagrinėti šio Kodekso nustatyta tvarka.	Pritarti iš dalies	Atsižvelgdamas į Seimo narių grupės pasiūlymą Komitetas pritarė 4 dalies išbraukimui. Nepritarta pasiūlymui dėl 5 d. Teisiniame reguliavime (kuriant teisės normas) bus taikomi DK 2 straipsnyje įtvirtinti principai. Jie taip pat bus taikomi ir aiškinant DK straipsnius (teisės principai taikomi kaip teisės analogija). Tuo tarpu 5 straipsnis kalba apie sisteminį, teleologinį ir gramatinį-lingvistinį jau esančios normos aiškinimą, padeda ją teisingai suprasti. Teisės norma negali būti visais atvejais interpretuojama vienos šalies naudai – taip gali būti iškreipiama jos esmė, DGK ar teismui suvaržoma diskrecijos teisė ieškoti interesų balanso ar priimti teisingą sprendimą. Įtvirtinus profesinių sąjungų siūlymą, būtų galimybė piktnaudžiauti darbuotojams ar jų atstovams savo teise, pvz. sutarti darbo sutartyje, kolektyvinėje sutartyje ir nesilaikyti susitarimų, motyvuojant, kad sąlygos yra neaiškios ar abejotinos
Seimo narys Naglis Puteikis 2015-11-11	32	4	Argumentai: Darbo Kodekse turi būti numatyti minimalūs reikalavimai. Negalima nustatyti darbo sąlygų, kurios būtų blogesnės nei minimalūs standartai. Pasiūlymas: Pakeisti 32 straipsnio 4 dalį ir ją išdėstyti taip: „4. Darbo sutartimi galima nukrypti nuo šiame Kodekse ar kitose darbo teisės normose nustatytų imperatyvių taisyklių, išskyrus taisyklių, susijusių su maksimaliuoju darbo ir minimaliuoju poilsio laiku, darbo sutarties sudarymu ir pasibaigimu, minimaliuoju darbo užmokesčiu, darbuotojų sauga ir sveikata, lyčių lygybės ir nediskriminavimo kitais pagrindais, jei sutartimi pasiekiamas darbdavio ir darbuotojo interesų balansas. Ginčai dėl tokių susitarimų teisėtumo nagrinėjami darbo ginčams dėl teisės nagrinėti nustatyta tvarka. Nustačius, kad darbo sutarties sąlyga prieštarauja šiame Kodekse ar kitose darbo teisės normose nustatytoms imperatyvioms taisyklėms, ar darbo sutartimi nėra pasiekiamas darbdavio ir darbuotojo interesų balansas, ji negali būti taikoma, o taikoma šio Kodekso ar darbo teisės normos taisyklė. Bet kuriuo atveju darbo sutarties sąlyga gali gerinti darbuotojo padėtį, lyginant su ta, kuri nustatyta šiame Kodekse ar kitose darbo teisės normose. Šalys negali nustatyti tokių darbo sąlygų, kurios pablogina darbuotojo padėtį, palyginti su ta, kurią nustato šis Kodeksas, įstatymai, kiti norminiai teisės aktai ir kolektyvinė sutartis. Jei darbo sutarties sąlygos prieštarauja šiam Kodeksui, įstatymui arba kolektyvinei sutarčiai, taikomos šio Kodekso, įstatymų, norminių teisės aktų arba kolektyvinės sutarties nuostatos. Ginčą dėl darbo sutarties sąlygų taikymo sprendžia darbo ginčų nagrinėjimo organai.“	Pritarti iš dalies	Komitetas pritarė Seimo nario R.J.Dagio ir grupės Seimo narių pasiūlymams išbraukti 32 straipsnio 4 dalį.
Seimo narys Rimantas Jonas Dagys 2015-11-02	33	2	Argumentai: Pasiūlymas atitinka Estijos darbo santykius reguliuojančių įstatymų, kurių principų taikymas buvo ir yra plačiai deklaruojamas kaip pavyzdinis Lietuvos darbo santykių reformą pagal Vyriausybės pateiktą Projektą palaikančios interesų pusės, nuostatą. Pasiūlymas: Pakeisti 33 straipsnio 2 dalį ir ją išdėstyti taip: „2. Darbo funkcija gali būti laikomas bet kokių veiksmų, paslaugų ar veiklos atlikimas, taip pat tam tikros profesijos, specialybės, kvalifikacijos darbas. Darbo funkciją apibrėžia darbo sutartis, pareiginiai nuostatai ar darbo veiklos aprašas. Darbuotojo prašymu informaciją apie susitartos darbo funkcijos turinį ir jos apimtį (darbo normą) ar darbo funkcijai keliamus reikalavimus darbdavys turi pateikti raštu per penkias darbo dienas nuo darbuotojo prašymo pateikimo darbdaviui dienos iki darbo pradžios.“	Nepritarti	Siūlomas reguliavimas iš esmės nesiskiria nuo tokio, koks jis yra šiandien. Tuo tarpu DK projekte kaip tik siūloma didesnė darbuotojo apsauga – tada kai kažkas (dažnai nežinoma kas ir kaip susitarta ir tai sudėtinga nustatyti net DGK ir teismui) susitarta, sudaroma galimybė gauti papildomą informaciją apie tai. Siūlomas DK pakeitimas padės realiai išspręsti krūvio, išdirbio normų neaiškumo klausimus.
Seimo narys Naglis Puteikis 2015-11-11	34	Argumentai: Priimant į darbą su darbuotoju turi būti sutarta dėl jo darbo funkcijų, darbo laiko ir t. t. Pasiūlymas toje pačioje darbovietėje dirbti papildomą darbą yra būdas nemokėti darbuotojui už viršvalandinį darbą taip kaip tai numato įstatymai. Pasiūlymas: Panaikinti 34 straipsnį su visais punktais. 34 straipsnis. Susitarimas dėl papildomo darbo 1. Darbo sutarties šalys papildomu susitarimu, kuris tampa darbo sutarties dalimi, gali susitarti dėl darbo sutartimi anksčiau nesulygtos papildomos darbo funkcijos atlikimo. Tokia veikla gali būti atliekama laisvu nuo pagrindinės darbo funkcijos atlikimo laiku (susitarimas dėl darbo funkcijų jungimo) arba atliekama tuo pačiu metu kaip ir pagrindinė darbo funkcija (susitarimas dėl darbo funkcijų gretinimo), arba susitariama dėl projektinio darbo (susitarimas dėl projektinio darbo). Susitarimui dėl projektinio darbo mutatis mutandistaikomi šiuo Kodeksu nustatyti projektinio darbo sutarties ypatumai. 2. Šalys taip pat turi teisę susitarti dėl pagrindinės darbo funkcijos ir papildomos darbo funkcijos sukeitimo tam tikram laikotarpiui ar neterminuotai. 3. Vykdant susitarimus dėl papildomo darbo, negali būti pažeisti šio Kodekso ar kitų darbo teisės normų nustatyti maksimaliojo darbo ir minimaliojo poilsio laiko reikalavimai. 4. Susitarime dėl papildomo darbo turi būti nurodyta, kuriuo metu bus atliekama papildoma darbo funkcija, jos apimtis darbo valandomis, darbo užmokestis ar priemoka už papildomą darbą ar kt.). 5. Susitarimą dėl papildomo darbo kiekviena darbo sutarties šalis gali nutraukti, įspėjusi raštu kitą šalį prieš penkias darbo dienas. Susitarimas dėl papildomo darbo taip pat pasibaigia, nutrūkus pagrindinės darbo funkcijos darbo sutarčiai, nebent darbo sutarties šalys susitaria kitaip. 6. Esant pagrindinės ir papildomos darbo funkcijų konfliktui, darbuotojas pirmenybę turi teikti pagrindinei darbo funkcijai, nebent darbdavys nustato kitaip. 7. Jei vykdydamas susitarime dėl darbo funkcijų jungimo numatytą papildomą darbo funkciją darbuotojas dėl to įgyja teisę naudotis šiame Kodekse ar kitose darbo teisės normose nustatytomis papildomomis teisėmis ar pareigomis (ilgesniu poilsio laiku, trumpesniu darbo laiku, atostogomis ir kt.), jos šiam darbuotojui taikomos tik tada, kai vykdoma papildoma funkcija, ir tik tiek, kiek ji vykdoma.	Nepritarti	Pasiūlymas užkirs kelią darbuotojui papildomai užsidirbti toje darbovietėje, kur jis jau dirba.
Seimo nariai Kazys Starkevičius, Arvydas Vidžiūnas 2015-11-02	35	3	1. Argumentai: Nevienodas darbdavio ir darbuotojo įspėjimo terminas dėl darbo sutarties nutraukimo suponuoja lygiateisiškumo principo pažeidimą, todėl būtų tikslinga suvienodinti darbdavio ir darbuotojo įspėjimo terminus dėl darbo sutarties nutraukimo. Pasiūlymai: 1. Pakeisti projekto 35 straipsnio 3 dalį: po žodžio „prieš“ išbraukti žodį „tris“ ir įrašyti žodį „penkias“ ir šią dalį išdėstyti taip: “3. Pripažinęs, kad išbandymo rezultatai nepatenkinami, darbdavys iki išbandymo termino pabaigos gali priimti sprendimą nutraukti darbo sutartį, apie tai raštu įspėjęs darbuotoją prieš tris penkias darbo dienas iki darbo sutarties pasibaigimo, ir nemokėti išeitinės išmokos“.	Pritarti	Suderinti terminus.
Seimo nariai: Irena Šiaulienė, Kęstutis Daukšys, Petras Gražulis Kristina Miškinienė, Kęstas Komskis 2015-10-07	36	2	Pasiūlymas: Pakeisti 36 straipsnio 2 dalį ir ją išdėstyti taip: „2. Atlygintos gali būti tik išlaidos, susijusios su darbuotojo žinių ar gebėjimų, viršijančių minimaliuosius darbo veiklai keliamus reikalavimus, suteikimu. Susitarimas gali nustatyti, ar į mokymo ar kvalifikacijos kėlimo išlaidas įskaičiuojamos kitos komandiruotės išlaidos (kelionės, nakvynės ir pan.).“.	Pritarti
Seimo narys Mečislovas Zaščiurinskas 2015-11-04	36	2-4	Argumentai 1. Mokymus organizuojantys subjektai siunčia savo darbuotojus į komandiruotę vykdyti darbo funkcijų (mokymų organizavimas, mokymosi grupės kelionės ir mokymų proceso koordinavimas), kartu sudarant galimybę ar net nustatant pareigą tokiuose mokymuose dalyvauti ir darbuotojui darbdavio pavedimu organizuojančiam ar koordinuojančiam šiuos mokymus. Tokiu atveju darbuotojas į komandiruotę vyksta vykdydamas savo darbo funkciją, ir nepriklausomai nuo to ar jis pats dalyvavo ar nedalyvavo konkrečiuose mokymuose, komandiruotės išlaidos negali būti priskiriamos prie išlaidų darbuotojo kvalifikacijai kelti, nes tai yra darbdavio išlaidos tiesiogiai susiję su jo veikla – mokymų organizavimu, o ne išlaidos darbuotojo kvalifikacijos kėlimui. 2. Reikalavimas atlyginti mokymosi išlaidas už daugiau nei vienerius metus, kaip ir pareiga kompensuoti išlaidas studijoms galiojanti neterminuotai yra neproporcinga priemonė ir ši pareiga turi būti aiškiai apibrėžta laike protingais terminais. Atsižvelgiant į tai, kas išdėstyta, koreguotinos Lietuvos Respublikos darbo kodekso patvirtinimo, įsigaliojimo ir įgyvendinimo įstatymo projektu Nr. XIIP-3234 siūlomo tvirtinti darbo kodekso projekto (toliau - Projektas) 36 straipsnio 2-4 dalys. Pasiūlymas: Pakeisti Projekto 36 straipsnio 2 - 4 dalis ir jas išdėstyti taip: „2. Atlygintos gali būti tik išlaidos, susijusios su darbuotojo žinių ar gebėjimų, viršijančių minimaliuosius darbo veiklai keliamus reikalavimus, suteikimu. Susitarimas gali nustatyti, ar į mokymo ar kvalifikacijos kėlimo išlaidas įskaičiuojamos kitos komandiruotės išlaidos (kelionės, nakvynės ir pan.), tačiau tik tais atvejais, jei į komandiruotę vykstama tik mokymo ar kvalifikacijos kėlimo tikslais, nevykdant jos metu darbo funkcijų. 3. Atlygintos gali būti tik darbdavio turėtos išlaidos per paskutinius dvejus vienerius metus iki sutarties pasibaigimo, nebent kolektyvinė sutartis nustato ilgesnį terminą, kuris negali viršyti trejų metų. 4. Jei darbuotojas savo iniciatyva studijuoja, siekdamas studijų krypties bakalauro, magistro laipsnio ir (ar) profesinės kvalifikacijos pagal formalaus profesinio mokymo programas, ir darbdavys apmoka visas ar ne mažiau kaip pusę šių išlaidų, darbo sutarties šalys papildomai gali susitarti dėl to, kad darbuotojas darbo sutartį savo pareiškimu gali nutraukti tik atlyginęs darbdaviui jo patirtas išlaidas, jei darbo santykiai nutrūksta praėjus mažiau kaip penkeriems metams nuo atitinkamų studijų baigimo. „	Nepritarti	Siūlymas perteklinis, dėl nuostatų sutarė socialiniai partneriai.
Seimo narys Naglis Puteikis 2015-11-11	36	3	Argumentai: Šiuo metu egzistuoja metų terminas. Projekto rengėjai nepateikė argumentų, kodėl reikėtų jį pratęsti. Termino prailginimas riboja darbuotojo teisę pasirinkti darbdavį. Pasiūlymas: Pakeisti 36 straipsnio 3 dalį ir ją išdėstyti taip: 3. Atlygintos gali būti tik darbdavio turėtos išlaidos per paskutinius dvejus metus iki sutarties pasibaigimo, nebent kolektyvinė sutartis nustato kitokį terminą, kuris negali viršyti trejų dvejų metų.	Nepritarti	Trišalėje taryboje buvo sutarta dėl šio termino. Per vienerius metus darbdaviui neatsiperka į darbuotojo kvalifikaciją investuotos mokymo išlaidos. Tai neskatins darbdavių investuoti į darbuotojų kvalifikacijos tobulinimą.
Seimo narys Mečislovas Zaščiurinskas 2015-11-04	37	1	Argumentai Atsižvelgiant į Lietuvos Respublikos darbo kodekso patvirtinimo, įsigaliojimo ir įgyvendinimo įstatymo projektu Nr. XIIP-3234 siūlomo tvirtinti darbo kodekso projekto (toliau - Projektas) 37 straipsnyje numatytą nekonkuravimo kompensacijos dydį – 40 proc. buvusio darbo užmokesčio, šiuo straipsniu leidžiami įtvirtinti draudimai vykdyti profesinę veiklą bet kuria forma ir dviejų metų laikotarpiu yra neproporcingi ir iškreipia darbo santykių šalių interesų balansą, todėl šio straipsnio nuostatos koreguotinos, patikslinant leidžiamo draudimo apimtį ir susitarimo nutraukimo pagrindus. Pasiūlymas: Pakeisti Projekto 37 straipsnį ir jį išdėstyti taip: 37 straipsnis. Susitarimas dėl nekonkuravimo 1. Darbo sutarties šalys gali sulygti dėl to, kad darbuotojas, pasibaigus darbo sutarčiai, tam tikrą laiką nevykdys tam tikros darbo veiklos pagal darbo sutartį su kitu darbdaviu, konkuruojančiu su jo esamu darbdaviu nurodytoje teritorijoje, taip pat nevykdys savarankiškos komercinės arba gamybinės veiklos, konkuruojant su darbdaviu nurodytoje teritorijoje. Šis susitarimas galioja ir pasibaigus darbo sutarčiai, tačiau ne ilgiau kaip dvejus vienerius metus po darbo sutarties pasibaigimo ir ne ilgiau nei tęsėsi darbuotojo darbo santykiai su darbdaviu, kurio atžvilgiu prisiimti nekonkuravimo įsipareigojimai. 2. Susitarimai dėl nekonkuravimo galimi tik su darbuotojais, kurie turi specialių žinių ar gebėjimų, kurie gali būti pritaikyti konkuruojančioje su darbdaviu įmonėje, įstaigoje organizacijoje ir taip padaryti darbdaviui žalos. 3. Susitarime dėl nekonkuravimo turi būti apibrėžta nurodytas darbdavio esamų ar potencialių konkurentų apibrėžimas, draudžiama darbuotojui darbo ar profesinė veikla, nekonkuravimo kompensacijos darbuotojui dydis, nekonkuravimo teritorija ir susitarimo galiojimo terminas. Nekonkuravimo su darbdaviu laikotarpiu darbuotojui turi būti mokama kompensacija, kurios dydis – ne mažiau kaip 40 procentų darbo sutarties pasibaigimo metu buvusio darbuotojo vidutinio atlyginimo. Kompensacija darbuotojui už nekonkuravimą negali būti mokama darbo darbdaviui laikotarpiu. 4. Darbuotojas, pažeidęs susitarimą dėl nekonkuravimo, privalo sulygtam susitarimo dėl nekonkuravimo laikotarpiui nutraukti konkuruojančią darbinę ar profesinę veiklą, grąžinti gautą kompensaciją už laikotarpį, kurį buvo padarytas nekonkuravimo įsipareigojimo pažeidimas ir atlyginti darbdaviui padarytą žalą. Išankstiniai susitarimai dėl netesybų, viršijantys darbuotojo gaunamą nekonkuravimo kompensaciją už tris mėnesius, negalioja. 5. Darbuotojas turi teisę įspėjęs darbdavį prieš penkias darbo dienas vienašališkai nutraukti susitarimą dėl nekonkuravimo, jei darbo sutartis nutraukiama darbuotojo iniciatyva dėl svarbių priežasčių arba darbdavio iniciatyva be darbuotojo kaltės ar darbdavio valia, taip pat tais atvejais kai darbo sutartis pasibaigia darbdavio bankroto atveju, mirus darbo sutarties šaliai – fiziniam asmeniui ar pasibaigus darbdaviui – juridiniam asmeniui ar Lietuvos Respublikos Vyriausybės nustatyta tvarka kai neįmanoma nustatyti darbdavio – fizinio asmens ar darbdavio – juridinio asmens – atstovų buvimo vietos. Darbuotojas turi teisę vienašališkai nutraukti susitarimą dėl nekonkuravimo nepriklausomai nuo darbo santykių pasibaigimo pagrindo tais atvejais, kai darbdavys daugiau kaip vieną mėnesį vėluoja sumokėti nekonkuravimo kompensaciją ar jos dalį.	Nepritarti	Sutarė socialiniai partneriai.
Seimo nariai: Algirdas Sysas, Giedrė Purvaneckienė 2015-11-09	37	4	Argumentai: Išankstiniai susitarimai dėl netesybų nekonkuravimo atžvilgiu neturi būti leidžiami, todėl siūloma panaikinti sąlygą, kad negalioja tik tie išankstiniai susitarimai dėl netesybų, kurie viršija darbuotojo gaunamą nekonkuravimo kompensaciją už tris mėnesius. Pasiūlymas: Pakeisti 37 straipsnio 4 dalį ir ją išdėstyti taip: „4. Darbuotojas, pažeidęs susitarimą dėl nekonkuravimo, privalo sulygtam susitarimo dėl nekonkuravimo laikotarpiui nutraukti konkuruojančią darbinę ar profesinę veiklą, grąžinti gautą kompensaciją ir atlyginti darbdaviui padarytą žalą. Išankstiniai susitarimai dėl netesybų, viršijantys darbuotojo gaunamą nekonkuravimo kompensaciją už tris mėnesius, negalioja.“.	Nepritarti	Dėl šios nuostatos iš esmės susitarė ir Darbo santykių komisija ir pati Trišalė taryba. Siūlomame reguliavime randamas balansas tarp darbuotojo ir darbdavio interesų. Dauguma užsienio valstybių nedraudžia numatyti baudų. Dabartinė teismų praktika taip pat nedraudžia numatyti baudų, todėl jos yra ribojamos DK pakeitimu.
Seimo narys Mečislovas Zaščiurinskas 2015-11-04	38	1	Argumentai 1. Darbdaviui negali būti suteikiama teisė drausti bet kokios informacijos (įskaitant tos, kuri darbuotojui buvo žinoma iki darbo santykių pas konkretų darbdavį pradžios), atskleidimą, priešingu atveju toks draudimas gali pažeisti darbuotojo teisę į darbą. Atitinkamai draudimas gali būti taikomas tik tai informacijai, kurią darbuotojas sužinojo dėl darbo santykių su konkrečiu darbdaviu ar dėl savo vykdytų pareigų. 2. Praktikoje konfidencialumo sutartyse įtraukiamos nuostatos įpareigojančios darbuotojus gavus reikalavimą iš valstybės institucijų ar pareigūnų pateikti konkrečią informaciją apie darbdavį, suderinti su darbdaviu atskleistinos informacijos apimtį. Pažymėtina, kad darbdavio interesas apsaugoti konfidencialią informaciją negali būti iškeliamas virš valstybės intereso atskleisti ir užkardinti teisės pažeidimus. Atsižvelgiant į tai, kas išdėstyta, koreguotinos Lietuvos Respublikos darbo kodekso patvirtinimo, įsigaliojimo ir įgyvendinimo įstatymo projektu Nr. XIIP-3234 siūlomo tvirtinti darbo kodekso projekto (toliau - Projektas) 38 straipsnio 1 dalis. Pasiūlymas: Pakeisti Projekto 38 straipsnio 1 dalį ir ją išdėstyti taip: „1. Darbo sutarties šalys gali sulygti dėl to, kad darbuotojas darbo sutarties vykdymo metu ir pasibaigus darbo sutarčiai asmeniniais ar komerciniais tikslais nenaudos ir kitiems asmenims neatskleis tam tikros iš darbdavio ar dėl vykdytos darbo funkcijos gautos informacijos, kurią šalys savo susitarimu įvardys konfidencialia. Konfidencialia informacija negali būti laikomi duomenys, kurie viešai prieinami, taip pat duomenys, kurie pagal teisės aktus ar pagal paskirtį negali būti laikomi konfidencialiais ar kurių apsaugai darbdavys nesiima protingų priemonių. Konfidencialios informacijos atskleidimo draudimas netaikomas, kai informacija teikiama valstybės ar savivaldybės institucijai ar įstaigai apie darbdavio daromus darbo ar kitų teisės normų pažeidimus, taip pat kai informacija teikiama teismui ar kitam ginčus nagrinėjančiam organui. „	Nepritarti	Nuostata perteklinė, kadangi 38 str. 1 dalyje jau nustatyta, kas nelaikoma konfidencialia informacija. DK projektas kalba apie susitarimą. Akivaizdu, kad susitarimas neapsaugo nuo informacijos pateikimo viešosios teisės normų reglamentuojamais atvejais – pareigūnams, teismui ir pan.
Seimo narys Rimantas Jonas Dagys 2015-11-02	39	Argumentai: Dabartinėje Projekto redakcijoje nėra aišku, kokioms sąlygoms esant darbuotojas gali tartis dėl ne viso darbo laiko. Galiojančio Darbo kodekso nuostatos šiuo klausimu yra konkretesnės, aiškesnės. Pasiūlymas: Papildyti 39 straipsnį nauja dalimi, atitinkamai suderinti straipsnio dalių numeraciją, o naują dalį išdėstyti taip: „3. Ne visas darbo laikas nustatomas: 1) darbuotojo ir darbdavio susitarimu; 2) darbuotojo reikalavimu dėl jo sveikatos būklės pagal medicinos įstaigos išvadą; 3) pareikalavus nėščiai moteriai, neseniai pagimdžiusiai moteriai (motinos, pateikusios darbdaviui sveikatos priežiūros įstaigos pažymą apie gimdymą ir auginančios vaiką, kol jam sukaks vieneri metai, toliau Kodekse – neseniai pagimdžiusios moterys), krūtimi maitinančiai moteriai (motinos, pateikusios darbdaviui sveikatos priežiūros įstaigos pažymą, kad augina ir maitina savo vaiką iki vienerių metų, toliau Kodekse – krūtimi maitinanti moteris), darbuotojui, auginančiam vaiką iki trejų metų, bei darbuotojui, vienam auginančiam vaiką iki keturiolikos metų arba neįgalų vaiką iki šešiolikos metų; 4) darbuotojo iki aštuoniolikos metų reikalavimu; 5) neįgalaus darbuotojo reikalavimu pagal sveikatos priežiūros įstaigos išvadą; 6) darbuotojo, slaugančio sergantį šeimos narį, reikalavimu pagal medicinos įstaigos išvadą.“	Nepritarti	39 straipsnio 4 ir 5 dalyse jau nustatyta ne viso darbo laiko nustatymo tvarka tam tikroms asmenų grupėms.
Seimo nariai: Algirdas Sysas, Giedrė Purvaneckienė 2015-11-09	41	2	Argumentai: Siūlomais 41 str. pakeitimais siekiama užtikrinti geresnę nelegalaus darbo kontrolę, įpareigojant darbdavį apie sudarytą darbo sutartį pranešti Valstybinio socialinio draudimo fondo valdybos prie Socialinės apsaugos ir darbo ministerijos teritorinei įstaigai mažiausiai prieš vieną darbo dieną iki numatytos darbo pradžios. Manytina, kad toks pranešimo pateikimo terminas yra būtinas, atsižvelgiant į pateiktų duomenų apdorojimo ir duomenų apsikeitimo su Valstybine darbo inspekcija laiką, tam, kad darbo inspektoriai galėtų efektyviai vykdyti savo funkcijas. Taip pat siūlomais pakeitimais yra numatyta šio reikalavimo taikymo išimtis, kai su asmeniu sudarytoje darbo sutartyje yra nurodyta jo darbo vieta ne Lietuvoje ir kai pagal Europos Sąjungos socialinės apsaugos sistemų koordinavimo reglamentus arba Lietuvos Respublikos tarptautines sutartis šiam asmeniui yra taikomi ne Lietuvos Respublikos teisės aktai socialinio draudimo srityje. Ši nuostata leistų darbdaviams neteikti, o Valstybinio socialinio draudimo fondo valdybos teritorinėms įstaigoms nerinkti ir nekaupti duomenų, kurie nereikalingi nei darbo inspektorių, nei valstybinio socialinio draudimo funkcijoms vykdyti. Pasiūlymas: Pakeisti 41 straipsnio 2 dalį ir ją išdėstyti taip: „2. Apie darbo sutarties sudarymą ir darbuotojo priėmimą į darbą nustatyta tvarka privaloma pranešti Valstybinio socialinio draudimo fondo valdybos prie Socialinės apsaugos ir darbo ministerijos (toliau – Valstybinio socialinio draudimo fondo valdyba) teritorinei įstaigai mažiausiai prieš vieną darbo dieną valandą iki numatytos darbo pradžios. Šis reikalavimas netaikomas tais atvejais, jei asmuo priimamas į darbą pagal darbo sutartį, kurioje nurodyta, kad asmens darbo vieta yra ne Lietuvos Respublikoje, ir kai pagal Europos Sąjungos socialinės apsaugos sistemų koordinavimo reglamentus arba Lietuvos Respublikos tarptautines sutartis šiam asmeniui yra taikomi ne Lietuvos Respublikos teisės aktai socialinio draudimo srityje.“.	Nepritarti	Nesuprantama, kodėl reikia drausti pradėti dirbti, jei nustatyta tvarka apie įdarbinimą ir darbo pradžią yra pranešame Socialinio draudimo įstaigai. Nelegalaus darbo prevenciją užtikrinantys pareigūnai turi galimybę gauti aktualią informaciją apie tikrinamos įmonės darbuotojų socialinį draudimą, todėl tokios pareigos nereikia perduoti pilna apimtimi pačiam darbdaviui. Užsieniečio įdarbinimas savaime nėra pagrindas atleisti nuo informavimo apie įdarbinimą – dažnai darbdavys nežino nei apie taikytinas ES teisės taisykles nei juo labiau apie tarptautines sutartis dėl taikomo/netaikomo valstybinio socialinio draudimo.
Seimo narys Naglis Puteikis 2015-11-11	41	2	Argumentai: Atsižvelgiant į tai, kad šiandien yra nepakankama nelegalaus darbo kontrolė, rengėjų siūlymas gali padidinti nelegaliai dirbančių asmenų skaičių. Siūlome palikti šiuo metu galiojančią tvarką. Pasiūlymas: Pakeisti 41 straipsnio 2 dalį ir ją išdėstyti taip: „2. Apie darbo sutarties sudarymą ir darbuotojo priėmimą į darbą nustatyta tvarka privaloma pranešti Valstybinio socialinio draudimo fondo valdybos prie Socialinės apsaugos ir darbo ministerijos (toliau – Valstybinio socialinio draudimo fondo valdyba) teritorinei įstaigai mažiausiai prieš vieną valandą darbo dieną iki darbo pradžios.	Pritarti
Seimo nariai: Irena Šiaulienė, Kęstutis Daukšys, Petras Gražulis Kristina Miškinienė, Kęstas Komskis	41	3	Pasiūlymas: Pakeisti 41 straipsnio 3 dalį ir ją išdėstyti taip: „3. Darbo sutartis įsigalioja darbuotojui pradėjus dirbti. Jei darbo sutartis buvo sudaryta, tačiau ji neįsigaliojo ne dėl darbuotojo kaltės, darbdavys privalo sumokėti darbuotojui kompensaciją, kurios dydis ne mažesnis, nei darbuotojo darbo užmokestis už sulygtą darbo laikotarpį, tačiau ne ilgesnį nei vienas mėnesis. Jei darbo sutartis buvo sudaryta, tačiau neįsigaliojo dėl darbuotojo kaltės - darbuotojui iš anksto neinformavus darbdavio prieš tris darbo dienas iki sutartos darbo pradžios, darbuotojas privalo atlyginti darbdaviui padarytą žalą, kurios dydis ne didesnis, nei darbuotojo darbo užmokestis už sulygtą darbo laikotarpį, tačiau ne ilgesnį nei dvi savaitės.“	Pritarti
Seimo narys Naglis Puteikis 2015-11-11	43	1	Argumentai: Darbo sutarties sudarymo metu šalys sutaria dėl visų sąlygų. Nėra priežasties, kodėl darbdavys negali to pateikti sutarties sudarymo metu. Pasiūlymas: Pakeisti 43 straipsnio 1 dalį ir ją išdėstyti taip: „1. Jei ši informacija nepateikta darbo sutartyje, ne vėliau kaip praėjus vienam mėnesiui nuo Iki darbo pradžios darbdavys privalo darbuotojui pateikti šią informaciją:“.	Nepritarti	Buvo sutarta Trišalėje taryboje, Atitinka Tarybos 1991 m. spalio 14 d. Direktyvos 91/533/EEB dėl darbdavio pareigos informuoti darbuotojus apie galiojančias sutarties arba darbo santykių sąlygas nuostatas, Direktyvoje leidžiama tokią informaciją pranešti ne vėliau kaip per 2 mėnesius nuo įdarbinimo, tuo tarpu Kodeksas siūlo per vieną mėnesį.
Seimo nariai: Algirdas Sysas, Giedrė Purvaneckienė 2015-11-09	44	2	Argumentai: Darbo užmokestis turėtų būti išskiriamas kaip viena būtiniausių sąlygų, todėl darbuotojo sutikimas dėl darbo užmokesčio mažinimo yra privalomas bet kokiu atveju. Atsisakymas dirbti už be darbuotojo sutikimo sumažintą darbo užmokestį neturėtų būti laikomas teisėta priežastimi darbdaviui nutraukti darbo sutartį darbdavio iniciatyva, nes tai „atrištų“ darbdaviui rankas atleisti darbuotoją. Pasiūlymas: Pakeisti 44 straipsnio 2 dalį ir ją išdėstyti taip: „2. Darbuotojo sutikimas arba nesutikimas dirbti pasiūlytomis pakeistomis būtinosiomis ar papildomomis darbo sutarties sąlygomis, kitos rūšies darbo laiko režimu ar kitoje vietovėje turi būti išreikštas per darbdavio nustatytą terminą, kuris negali būti trumpesnis negu penkios darbo dienos. Darbuotojui atsisakius dirbti šiomis pakeistomis sąlygomis gali būti laikoma priežastimi nutraukti darbo santykius darbdavio iniciatyva be darbuotojo kaltės šio Kodekso 56 straipsnio nustatyta tvarka. Darbuotojo atsisakymas dirbti už be jo sutikimo sumažintą darbo užmokestį negali būti laikomas teisėta priežastimi nutraukti darbo sutartį.“.	Nepritarti	Siūlymas perteklinis. Pakeisti būtinąsias darbo sutarties sąlygas, taip pat ir darbo užmokestį galima tik darbuotojo sutikimu. Darbuotojui nesutikus, jis gali būti atleistas darbdavio iniciatyva be darbuotojo kaltės, t.y. su įspėjimu ir išeitine išmoka. Siūlymas galėtų darbdavį pastatyti į padėtį be išeities, kai dėl pasikeitusių rinkos sąlygų negalėdamas mokėti sutarto darbo užmokesčio, negalėtų atleisti darbuotojo. O pagal DK pasiūlymą jis atleidžiamas gauna išeitinę išmoką ir yra įspėjamas. Toks pasiūlymas visiškai atitinka Europos valstybių praktiką.
Seimo narys Naglis Puteikis 2015-11-11	44	2	Argumentai: 5 darbo dienų laikotarpis darbuotojui gali būti objektyviai per trumpas priimti sprendimą, ar jis sutinka dirbti pakeistomis darbo sąlygomis, ypač jei kalbama apie darbą kitoje vietovėje ir darbuotojui reikia suderinti šį sprendimą su šeima, tinkamai įvertinti galimybes suderinti darbą naujomis sąlygomis su šeimos interesais. Todėl apsisprendimo terminą siūlome nustatyti ilgesnį – 14 darbo dienų. Pasiūlymas: Pakeisti 44 straipsnio 2 dalį ir ją išdėstyti taip: „2. Darbuotojo sutikimas arba nesutikimas dirbti pasiūlytomis pakeistomis būtinosiomis ar papildomomis darbo sutarties sąlygomis, kitos rūšies darbo laiko režimu ar kitoje vietovėje turi būti išreikštas per darbdavio nustatytą terminą, kuris negali būti trumpesnis negu penkios keturiolika darbo dienosų. Darbuotojui atsisakius dirbti šiomis pakeistomis sąlygomis gali būti laikoma priežastimi nutraukti darbo santykius darbdavio iniciatyva be darbuotojo kaltės šio Kodekso 56 straipsnio nustatyta tvarka.“.	Nepritarti	Šiam terminui pritarė Trišalė taryba. Atkreiptinas dėmesys, kad nustatomas minimalius galimas terminas ir manytina, kad jis yra pakankamas sprendimui priimti.
Seimo nariai: Algirdas Sysas, Giedrė Purvaneckienė 2015-11-09	44	4	Argumentai: „Protingo termino“ sąvoka labai plati, todėl kas yra „protingas terminas“ darbdaviui, ne visada bus „protingas terminas“ darbuotojui. Dėl šios priežasties ir dėl pernelyg plačių interpretavimo galimybių siūloma nustatyti vieno mėnesio terminą, per kurį darbuotojas turi būti informuotas apie sąlygų pakeitimus. Pasiūlymas: Pakeisti 44 straipsnio 4 dalį ir ją išdėstyti taip: „4. Šio straipsnio 1 dalyje nepaminėtos darbo sąlygos darbdavio sprendimu gali būti keičiamos, pasikeitus jas reglamentuojančioms taisyklėms ar ekonominio, organizacinio ar gamybinio būtinumo atvejais. Apie šių sąlygų pakeitimus darbuotojas turi būti informuotas prieš protingą terminą vieną mėnesį. Darbdavys sudaro pakankamas sąlygas darbuotojui pasirengti būsimiems pasikeitimams.“.	Nepritarti	Pakeitimas buvo detaliai aptartas Trišalėje taryboje ir sutikta su esama redakcija. Kalba eina apie pačius įvairiausius pakeitimus – nuo darbo vietos kabinete iki pietų pertraukos, darbo naujais įrengimais ar vežimo darbdavio transportu. Šioje dalyje 44 str. 4 dalyje nurodyti pasikeitimai nėra būtinosios darbo sutarties sąlygos, todėl tai gali būti tiek darbo kabineto, tiek automobilio, tiek kompiuterinės programos pasikeitimas. Pakeisti kabinetą užtenka informuoti prieš vienokį laikotarpį, o programą, kurią gali tekti mokytis – prieš kitokį laikotarpį; gali būti, kad net vieno mėnesio neužtektų išmokti dirbti nauja kompiuterine programa.
Naglis Puteikis 2015-11-11	45	2	Argumentai: Priėmus projekto rengėjų siūlomą reglamentavimą, būtų įtvirtinta nelygiateisė, darbuotojams nepalanki darbo santykių šalių padėtis: darbdaviai turėtų teisę siūlyti pakeisti darbo sąlygas, o darbuotojui nesutikus jį atleisti, tačiau darbuotojui pasiūlius pakeisti darbo sąlygas, darbdavys galėtų atmesti šį pasiūlymą be jokių pasekmių. Kad būtų užtikrintas šalių lygiateisiškumas, būtina suteikti darbuotojui teisę siūlyti pakeisti darbo sąlygas, o darbdaviui nesutikus, reikalauti nutraukti darbo santykius darbdavio iniciatyva. Pasiūlymas: Pakeisti 45 straipsnio 2 dalį ir ją išdėstyti taip: „2. Atsisakymas patenkinti darbuotojo raštu pateiktą prašymą pakeisti būtinąsias ar darbo sutarties šalių sulygtas papildomas darbo sutarties sąlygas turi būti motyvuotas ir pateiktas raštu ir ne vėliau kaip per 5 darbo dienas nuo darbuotojo prašymo pateikimo. Darbdaviui atsisakius pakeisti darbo sąlygas, darbuotojas gali reikalauti nutraukti darbo santykius darbdavio iniciatyva be darbuotojo kaltės šio Kodekso 56 straipsnio nustatyta tvarka.“.	Nepritarti	Priėmus projekto rengėjų siūlomą reglamentavimą, būtų įtvirtinta nauja ir darbuotojams svarbi teisė reikalauti darbo sąlygų pakeitimo. Seimo nario pasiūlymas prasilenkia su darbo santykių stabilumo principu.
Seimo nariai: Algirdas Sysas, Giedrė Purvaneckienė 2015-11-09	45	3	Argumentai: Trijų mėnesių termino nustatymas darbuotojui pakartotinai kreiptis į darbdavį dėl sąlygų pakeitimo yra pernelyg ilgas, todėl siūloma tokio termino atsisakyti 45 straipsnio 3 dalyje. Taip pat siūloma pakeisti 45 straipsnio 2 dalį atsižvelgiant į Teisės departamento pastabas. Pasiūlymas: Pakeisti 45 straipsnį ir jį išdėstyti taip: „45 straipsnis. Darbo sąlygų keitimas darbuotojo iniciatyva 1. Kai šis Kodeksas ar kitos darbo teisės normos nesuteikia darbuotojui teisės reikalauti pakeisti darbo sąlygas, darbuotojas turi teisę prašyti darbdavio pakeisti jo darbo sąlygas. 2. Atsisakymas patenkinti darbuotojo raštu pateiktą prašymą pakeisti būtinąsias ar darbo sutarties šalių sulygtas papildomas darbo sutarties sąlygas turi būti motyvuotas ir pateiktas raštu ir ne vėliau kaip per 5 penkias darbo dienas nuo darbuotojo prašymo pateikimo. 3. Darbdaviui atsisakius tenkinti darbuotojo prašymą pakeisti darbo sąlygas, dėl šių sąlygų pakeitimo darbuotojas pakartotinai gali kreiptis ne anksčiau kaip po trijų mėnesių nuo darbuotojo prašymo pakeisti darbo sąlygas pateikimo. 4. 3. Darbdaviui sutikus su darbuotojo prašymu ar darbdaviui pateikus kitą pasiūlymą ir darbuotojui sutikus, laikoma, kad darbo sąlygos yra pakeistos, padarius atitinkamą darbo sutarties pakeitimą.“.	Pritarti iš dalies	2. Atsisakymas patenkinti darbuotojo raštu pateiktą prašymą pakeisti būtinąsias ar darbo sutarties šalių sulygtas papildomas darbo sutarties sąlygas turi būti motyvuotas ir pateiktas raštu ir ne vėliau kaip per 5 penkias darbo dienas nuo darbuotojo prašymo pateikimo. Dėl 45 str. 3 d. išbraukimo – neatsižvelgti. Siūlomas trijų mėnesių laikotarpis – pakankamai protingas, atsižvelgiant į tai, kad darbdavys pateikė motyvuotą atsisakymą patenkinti darbuotojo prašymą. Išbraukus šią dalį galime sukurti situacijas, kada kas dieną bus teikiami ir netenkinami tokie darbuotojo prašymai. Primintina, kad 45 straipsnyje yra formuluojama visiškai nauja darbuotojų teisė Lietuvoje – per daug griežtas ir neralus jos sureguliavimas padarys ją tiesiog neveikiančia. Pakeitimas buvo detaliai aptartas Trišalėje taryboje ir sutikta su esama redakcija.
Seimo narys Mečislovas Zaščiurinskas 2015-11-04	46	1-4	Argumentai 1. Teismų praktikoje ne kartą nustatyti atvejai, kai prastova darbuotojams buvo paskelbta nesant jokių objektyvių priežasčių (darbas egzistavo ir darbuotojas objektyviai galėjo jį dirbti), o dėl subjektyvių priežasčių, pvz. psichologinio spaudimo tikslais siekiant priversti darbuotoją nutraukti darbo santykius darbdavio pageidaujamomis sąlygomis. Atkreiptinas dėmesys, jog paskelbta prastova pažeidžia darbuotojo interesu, todėl šiuo institutu neturi būti piktnaudžiaujama ir jis turi būti taikomas tik esant objektyvioms priežastims. 2. Darbdaviai taiko skirtingas darbo apmokėjimo sistemas, tame tarpe ir priklausančias nuo išdirbio normų, pvz. valymo funkcija vykdančiam darbuotojui didžioji dalis darbo užmokesčio gali priklausyti nuo išvalyto ploto, vadybininko nuo sudarytų sutarčių vertės ir pan., atitinkamai paskelbus prastovą neįmanoma nustatyti darbuotojo darbo užmokesčio, todėl vienintelis objektyvus dydis – darbuotojo vidutinis darbo užmokestis iki prastovos paskelbimo dienos, kuris ir turėtų būti taikomas. Atsižvelgiant į tai, kas išdėstyta ir tai, kad prastovos paskelbimas esminiai įtakoja darbuotojo padėtį (darbo santykiai tęsiasi, darbuotojas nežino kada jis gali būti iškviestas į darbą ir negali imtis papildomos veiklos, jo darbo pajamos mažėja, o asmeninius įsipareigojimus reikia vykdyti pilna apimtimi), šis institutas turi būti taikomas tik išimtiniais atvejais, kai tai yra būtina dėl objektyvių darbdaviui susiklosčiusių priežasčių. Todėl Lietuvos Respublikos darbo kodekso patvirtinimo, įsigaliojimo ir įgyvendinimo įstatymo projektu Nr. XIIP-3234 siūlomo tvirtinti darbo kodekso projekto (toliau - Projektas) 46 straipsnio 3 dalies norma neišsami ir tikslintina. Pasiūlymas: Pakeisti Projekto 46 straipsnio 1-4 dalis ir jas išdėstyti taip: „46 straipsnis. Prastova 1. Jei darbdavys negali suteikti darbuotojui darbo sutartyje sulygto darbo ne dėl darbuotojo kaltės, o dėl tam tikrų objektyvių priežasčių (gamybinių ar kt.) ir darbuotojas nesutinka dirbti kito jam pasiūlyto darbo, darbdavys darbuotojui skelbia prastovą. Prastova gali būti skelbiama ir darbuotojų grupei. 2. Paskelbus prastovą, trunkančią iki vienos darbo dienos, darbuotojui paliekamas mokamas vidutinis jo darbo užmokestis ir darbdavys turi teisę reikalauti darbuotojo būti darbovietėje. 3. Jei prastova skelbiama ilgesniam laikotarpiui nei viena darbo diena, bet ne ilgiau kaip trims darbo dienoms, negali būti reikalaujama, kad darbuotojas atvyktų į darbovietę kasdien ilgesniam nei viena valanda laikui. Buvimo darbovietėje per prastovą laiku jam paliekamas mokamas vidutinis darbo užmokestis, o kitu prastovos laikotarpiu, kai darbuotojas neprivalo būti darbe, jam paliekama mokama pusė du trečdaliai jo vidutinio darbo užmokesčio, bet ne mažiau nei minimalųjį valandinį atlygį už kiekvieną prastovos valandą. 4. Jei prastova paskelbta neterminuotai arba ilgesniam nei trijų darbo dienų laikotarpiui, darbuotojas neprivalo atvykti į darbovietę, tačiau turi būti pasirengęs atvykti į darbovietę kitą darbo dieną po darbdavio pranešimo. Už prastovos laiką iki trijų darbo dienų mokama šio straipsnio 2 ir 3 dalyse nustatyta tvarka, o už kitą prastovos laikotarpį jam paliekama mokama pusė jo vidutinio 30 procentų jo darbo užmokesčio. „	Nepritarti	Dydžius sutarė socialiniai partneriai.
Seimo nariai: Irena Šiaulienė, Kęstutis Daukšys, Petras Gražulis Kristina Miškinienė, Kęstas Komskis 2015-10-07	46	3	Pasiūlymas: Pakeisti 46 straipsnio 3 dalį ir ją išdėstyti taip: „3. Jei prastova skelbiama ilgesniam laikotarpiui nei viena darbo diena, bet ne ilgiau kaip trims darbo dienoms, negali būti reikalaujama, kad darbuotojas atvyktų į darbovietę kasdien ilgesniam nei viena valanda laikui. Buvimo darbovietėje per prastovą laiku jam paliekamas darbo užmokestis, o kitu prastovos laikotarpiu, kai darbuotojas neprivalo būti darbe, jam paliekama pusė du trečdaliai jo darbo užmokesčio.“.	Pritarti
Seimo nariai: Algirdas Sysas, Giedrė Purvaneckienė 2015-11-09	46	3	Argumentai: Prastova – tai ne darbuotojo nulemta aplinkybė, todėl šiuo atveju siūloma kiek įmanoma labiau apsaugoti darbuotojo interesus ir užtikrinti jam dviejų trečdalių jo darbo užmokesčio mokėjimą prastovos laikotarpiu. Pasiūlymas: Pakeisti 46 straipsnio 3 dalį ir ją išdėstyti taip: „3. Jei prastova skelbiama ilgesniam laikotarpiui nei viena darbo diena, bet ne ilgiau kaip trims darbo dienoms, negali būti reikalaujama, kad darbuotojas atvyktų į darbovietę kasdien ilgesniam nei viena valanda laikui. Buvimo darbovietėje per prastovą laiku jam paliekamas darbo užmokestis, o kitu prastovos laikotarpiu, kai darbuotojas neprivalo būti darbe, jam paliekama pusė du trečdaliai jo darbo užmokesčio.“.	Pritarti	Pakeitimas buvo detaliai aptartas Trišalėje taryboje .
Seimo nariai: Algirdas Sysas, Giedrė Purvaneckienė 2015-11-09	46	4	Argumentai: Už prastovos laiką siūloma bet kokiu atveju mokėti 46 straipsnio 3 dalyje nustatytą darbo užmokesčio dalį, t. y. du trečdalius, todėl siūloma atsisakyti, kad už kitą prastovos laiką, viršijantį tris darbo dienas, galima būtų mokėti 30 procentų darbuotojo darbo užmokesčio. Pasiūlymas: Pakeisti 46 straipsnio 4 dalį ir ją išdėstyti taip: „4. Jei prastova paskelbta neterminuotai arba ilgesniam nei trijų darbo dienų laikotarpiui, darbuotojas neprivalo atvykti į darbovietę, tačiau turi būti pasirengęs atvykti į darbovietę kitą darbo dieną po darbdavio pranešimo. Už prastovos laiką iki trijų darbo dienų mokama šio straipsnio 2 ir 3 dalyse nustatyta tvarka, o už kitą prastovos laikotarpį jam paliekama 30 procentų jo darbo užmokesčio.“.	Nepritarti	Dėl prastovos apmokėjimo buvo susitarta Trišalėje taryboje: „4. Jei prastova paskelbta neterminuotai arba ilgesniam nei trijų darbo dienų laikotarpiui, darbuotojas neprivalo atvykti į darbovietę, tačiau turi būti pasirengęs atvykti į darbovietę kitą darbo dieną po darbdavio pranešimo. Už prastovos laiką iki trijų darbo dienų mokama šio straipsnio 2 ir 3 dalyse nustatyta tvarka, o už kitą prastovos laikotarpį jam paliekama 30 40 procentų jo darbo užmokesčio.“
Seimo nariai: Irena Šiaulienė, Kęstutis Daukšys, Petras Gražulis Kristina Miškinienė, Kęstas Komskis 2015-10-07	46	4	Pasiūlymas: Pakeisti 46 straipsnio 4 dalį ir ją išdėstyti taip: „4. Jei prastova paskelbta neterminuotai arba ilgesniam nei trijų darbo dienų laikotarpiui, darbuotojas neprivalo atvykti į darbovietę, tačiau turi būti pasirengęs atvykti į darbovietę kitą darbo dieną po darbdavio pranešimo. Už prastovos laiką iki trijų darbo dienų mokama šio straipsnio 2 ir 3 dalyse nustatyta tvarka, o už kitą prastovos laikotarpį jam paliekama 30 40 procentų jo darbo užmokesčio.“.	Pritarti
Seimo nariai: Irena Šiaulienė, Kęstutis Daukšys, Petras Gražulis Kristina Miškinienė, Kęstas Komskis 2015-10-07	46	5	Pasiūlymas: Papildyti 46 straipsnį 5 dalimi, buvusią straipsnio 5 dalį atitinkamai laikyti 6 dalimi. „5. Kalendorinį mėnesį, kurį darbuotojui buvo paskelbta prastova, darbuotojo gaunamas darbo uždarbis už tą mėnesį negali būti mažesnis nei Lietuvos Respublikos Vyriausybės patvirtinta minimali mėnesinė alga, kai jo darbo sutartyje sulygta visa darbo laiko norma.“	Pritarti
Seimo narys Mečislovas Zaščiurinskas 2015-11-04	48	Argumentai 1. Sprendimas nušalinti darbuotoją nuo darbo ar ne priklauso išimtinai nuo darbdavio valios, todėl nušalinimas darbdavio sprendimu turi būti leidžiamas tik aiškiai reglamentuotais ir išimtiniais atvejais, juolab, kad toks nušalinimas nuo darbo sukelia darbuotojui psichologinį diskomfortą. Pažymėtina, kad pradinėje darbo kodekso projekto redakcijoje, kuri buvo teikta trišaliai tarybai buvo nustatytas s daug trumpesnis leidžiamas nušalinimo laikotarpis - iki 5 darbo dienų, todėl neaišku kokiu tikslu jis išplėstas iki 30 dienų. Be to, siekiant jog šiuo institutu nebūtu piktnaudžiaujama įstatyme reikalinga įtvirtinti ir maksimalų leidžiamą nušalinimo trukmę per metus (jei nušalinimas skelbiamas pagrįstai, t.y. pasitvirtina darbo tvarkos pažeidimai – darbdavys turi teisę ginti savo teises taikant darbuotojui drausminę atsakomybę, įskaitant atleidimą iš darbo, tuo tarpu jei darbuotojas tendencingai nepagrįstai nušalinamas nuo darbo vis naujiems tyrimams atlikti, tai tokia darbdavio veikla turi akivaizdžių piktnaudžiavimo teise požymių ir neturėtų būti toleruojama). 2. Darbdaviai taiko skirtingas darbo apmokėjimo sistemas, tame tarpe ir priklausančias nuo išdirbio normų, pvz. valymo funkcija vykdančiam darbuotojui didžioji dalis darbo užmokesčio gali priklausyti nuo išvalyto ploto, vadybininko nuo sudarytų sutarčių vertės ir pan., atitinkamai nušalinus darbuotoją nuo darbo neįmanoma objektyviai nustatyti realaus darbuotojo darbo užmokesčio, kurį jis būtų gavęs, jei nebūtų nušalintas nuo darbo, todėl vienintelis objektyvus dydis – darbuotojo vidutinis darbo užmokestis iki nušalinimo paskelbimo dienos, kuris ir turėtų būti taikomas. Atsižvelgiant į tai, kas išdėstyta, Lietuvos Respublikos darbo kodekso patvirtinimo, įsigaliojimo ir įgyvendinimo įstatymo projektu Nr. XIIP-3234 siūlomo tvirtinti darbo kodekso projekto (toliau - Projektas) 48 straipsnio 3,4 ir 6 dalys. Pasiūlymas: Pakeisti Projekto 48 straipsnio 3,4 ir 6 dalį ir šį straipsnį išdėstyti taip: „48 straipsnis. Darbo sutarties vykdymo sustabdymas darbdavio ar kitų asmenų iniciatyva 3. Darbdavys, tirdamas darbuotojo galimo padaryto darbo pareigų pažeidimo aplinkybes, gali nušalinti darbuotoją nuo darbo laikotarpiui iki keturiolikos kalendorinių dienų, bet ne daugiau kaip trisdešimt kalendorinių dienų per metus palikdamas mokėdamas jam vidutinį darbo užmokestį. 4. Nušalintas darbuotojas, jei jis sutinka, gali būti perkeltas į kitą darbą, jei toks perkėlimas neprieštarauja nušalinimo tikslui. Jei nušalinimo laikotarpiu darbuotojui nėra suteikiamas kitas darbas, darbdavys turi teisę reikalauti darbuotojo būti darbovietėje ne daugiau nei yra būtina galimo pažeidimo tyrimui. Nušalintam darbuotojui pageidaujant nušalinimo metu jam privalo būti suteiktos nepanaudotos kasmetinės atostogos. 5. Nušalinimo terminui pasibaigus, darbuotojas grąžinamas į ankstesnį darbą, jei dėl nušalinimo neatsirado pagrindo nutraukti darbo sutartį. 6. Jeigu darbuotojas darbdavio arba tam įgaliotų organų pareigūnų reikalavimu buvo nušalintas nuo darbo (pareigų) nepagrįstai, jis turi teisę reikalauti, kad jam įstatymų nustatyta tvarka jam būtų turi būti atlyginta turtinė ir neturtinė žala. 7. Ginčai dėl nušalinimo pagrįstumo ir žalos atlyginimo nagrinėjami darbo ginčams dėl teisės nagrinėti nustatyta tvarka. „	Nepritarti	Sutarė socialiniai partneriai
Seimo narys Naglis Puteikis 2015-11-11	49	Argumentai: 49 straipsnio 1 dalyje projekto rengėjų siūlomas reglamentavimas iš esmės pažeidžia darbuotojų teises, nes nustato jiems prievolę du mėnesius dirbti negaunant atlyginimo, ir tik tada suteikia teisę laikinai sustabdyti darbo sutarties vykdymą. Būtina nustatyti, kad mėnesį laiko neišmokamas visas atlyginimas yra pakankamas pagrindas, suteikiantis darbuotojui teisę laikinai sustabdyti darbo sutarties vykdymą. 49 straipsnio 3 dalyje projekto rengėjų siūloma nustatyti minimalios algos dydžio kompensacija yra per maža, kad atgrasytų nuo nederamo elgesio, ir atveria kelią piktnaudžiavimui (pvz., daugiau uždirbančiam darbuotojui „apsimokės“ mokėti ne jo atlyginimą, bet minimalios algos dydžio kompensaciją), todėl būtina numatyti pakankamo dydžio sankciją. 49 straipsnio 4 dalyje projekto rengėjų siūlomas reglamentavimas įtvirtintų nelygiateisę, darbuotojams nepalankią darbo santykių šalių padėtį, nes darbdaviui suteikiama teisė vienašališkai nuspręsti, ar sutartis buvo sustabdyta pagrįstai, ar ne. Siekiant užtikrinti darbo santykių šalių lygiateisiškumą, būtina įtvirtinti, kad darbdavys, įtardamas piktnaudžiavimą, turi kreiptis į darbo ginčų komisiją, taip pat, kaip ir savo teisių pažeidimus įtariantis darbuotojas. Pasiūlymas: Pakeisti 49 straipsnį ir jį išdėstyti taip: „49 straipsnis. Darbo sutarties vykdymo sustabdymas darbuotojo iniciatyva 1. Darbuotojas turi teisę laikinai, iki trijų mėnesių, sustabdyti darbo sutarties vykdymą, apie tai raštu įspėjęs darbdavį prieš tris darbo dienas, jeigu darbdavys du vieną ir daugiau mėnesių iš eilės nemoka viso priklausančio darbo užmokesčio arba ilgiau kaip du mėnesius iš eilės nevykdo kitų savo įsipareigojimų, kuriuos nustato darbo sutartis arba darbo ir poilsio laiką, apmokėjimą už darbą, darbuotojų saugą ir sveikatą darbe reglamentuojančios darbo teisės normos ir kolektyvinės sutartys. Šiuo atveju darbuotojas atleidžiamas nuo pareigos atlikti savo darbo funkciją. 2. Darbo sutarties vykdymo sustabdymas pasibaigia kitą dieną, kai darbuotojas raštu atšaukia laikiną darbo sutarties vykdymo sustabdymą arba kai darbdavys visiškai įvykdo savo įsipareigojimus darbuotojui ir jį apie tai informuoja raštu, arba kai pasibaigia šio straipsnio 1 dalyje nustatytas trijų mėnesių terminas. 3. Darbdavys sumoka darbuotojui ne mažesnę kaip vienos minimaliosios vidutinės mėnesinės algos dydžio kompensaciją už kiekvieną sustabdymo mėnesį, išskyrus atvejus, kai darbuotojas darbo sutarties vykdymą sustabdo nepagrįstai. 4. Darbuotojas, nepagrįstai sustabdęs darbo sutarties vykdymą, įstatymų nustatyta tvarka atsako už darbdaviui padarytą žalą. Darbo sutarties vykdymo sustabdymas gali būti ginčijamas darbo ginčams dėl teisės nagrinėti nustatyta tvarka.“.	Nepritarti	Dėl šito straipsnio buvo sutarta Trišalėje taryboje. Atkreiptinas dėmesys, kad minimalios mėnesinės algos kompensacija numatyta, kai darbuotojas nevykdo savo funkcijų, todėl manytina, kad tai pakankamas apsunkinimas darbdaviui. Darbo ginčai reglamentuojami Kodekso IV dalyje.
Seimo narys Rimantas Jonas Dagys 2015-11-02	49	3	Argumentai: Pagal dabartinę Projekto redakciją, numatyta kompensacija yra ne sankcija įsipareigojimų nevykdančiam darbdaviui, bet priemonė jam nemokėti darbuotojui priklausančio darbo užmokesčio. Pasiūlymas: Pataisyti 49 straipsnio 3 dalį ir ją išdėstyti taip: „3. Darbdavys, be darbo sutartyje numatytos algos, sumoka darbuotojui ne mažesnę kaip vienos minimaliosios mėnesinės algos dydžio kompensaciją už kiekvieną sustabdymo mėnesį, išskyrus atvejus, kai darbuotojas darbo sutarties vykdymą sustabdo nepagrįstai.“	Nepritarti	Atkreiptinas dėmesys, kad šiuo atveju darbuotojas atleidžiamas nuo pareigos atlikti savo darbo funkciją, todėl būtų neteisinga jam mokėti ir darbo užmokestį ir kompensaciją. Dažnu atveju darbdavys nemoka darbo užmokesčio esant finansiniams sunkumams.
Seimo narys Naglis Puteikis 2015-11-11	54	1	Argumentas: 54 straipsnio 1 dalyje projekto rengėjų numatytas terminas, per kurį darbuotojas turi įspėti darbdavį dėl sutarties nutraukimo, yra per ilgas, nes labai apriboja darbuotojo galimybes susirasti darbą su palankesnėmis darbo sąlygomis. Pasiūlymas: Pakeisti 54 straipsnio 1 dalį ir ją išdėstyti taip: „1. Neterminuota darbo sutartis ir terminuota sutartis, sudaryta ilgesniam kaip vieno mėnesio laikotarpiui, gali būti nutraukta darbuotojo raštišku pareiškimu, apie tai įspėjus darbdavį ne vėliau kaip prieš dvidešimt penkias kalendoriniųes dienųas. “.	Nepritarti	Darbo dienos – per mažas laikotarpis darbdaviui susirasti naują darbuotoją.
Seimo narys Rimantas Jonas Dagys 2015-11-02	55	1	Argumentai: Pasiūlymas atitinka Estijos darbo santykius reguliuojančių įstatymų, kurių principų taikymas buvo ir yra plačiai deklaruojamas kaip pavyzdinis Lietuvos darbo santykių reformą pagal Vyriausybės pateiktą Projektą palaikančios interesų pusės, nuostatas, kurios priskirtinos prie svarbių priežasčių nutraukti darbo sutartį. Pasiūlymas: Papildyti 55 straipsnio 1 dalį naujais punktais ir juos išdėstyti taip: „5) jeigu darbdavys darbuotoją pažemino pareigose; 6) jeigu dirbamas darbas kelia grėsmę darbuotojo sveikatai; 7) jeigu toliau dirbti darbą neįmanoma dėl vaikui ar tėvams reikalingos priežiūros.“	Nepritarti	Siūlomas pakeitimas labai išplečia ir išderina egzistuojančią darbo sutarties nutraukimo sistemą. Darbuotojas vienašališkai atsisakyti darbo santykių gali dėl pažeidimų iš darbdavio pusės. Dėl to darbdaviui tenka sankcija – išeitinės išmokos sumokėjimas darbuotojui. Turėtina omenyje, kad darbdavio pažeidimai jau apimami, todėl juos detalizuoti ir konkretinti kaip siūloma, nėra būtina. Be to, vertinamųjų kriterijų įtvirtinimas mažina teisinį tikrumą, skaidrumą ir iš anksto užprogramuoja ginčų ir išlaidų didėjimą.
Seimo narys Naglis Puteikis 2015-11-11	55	1	Argumentai: Projekto rengėjų siūlomas reglamentavimas iš esmės pažeidžia darbuotojų teises, nes nustato jiems prievolę du mėnesius dirbti negaunant atlyginimo, ir tik tada suteikia teisę nutraukti darbo sutartį. Būtina nustatyti, kad mėnesį laiko neišmokamas visas atlyginimas yra pakankamai svarbi priežastis, suteikianti darbuotojui teisę nutraukti darbo sutartį. Pasiūlymas: Pakeisti 55 straipsnio 1 dalies 2 punktą ir jį išdėstyti taip: „2) jei darbuotojui du mėnesius iš eilės mėnesį ir daugiau nemokamas visas jam priklausantis darbo užmokestis (mėnesinė alga); “.	Nepritarti	Atlyginimo nemokėjimas suteikia teisę išsiieškoti jį ir pritaikyti finansines sankcijas darbdaviui. Pasiūlymas neatitinka darbo santykių stabilumo principo, nes bet koks uždelsimas suteiks darbuotojui teisę nutraukti sutartį.
Seimo narys Naglis Puteikis 2015-11-11	56	Argumentai: Projekto rengėjų siūlomas reglamentavimas pažeidžia darbuotojų teises, jį priėmus būtų įtvirtinta nelygiateisė darbo šalių padėtis, nes: 1 dalies 2 punktas ir 4 dalis darbdaviui suteikia teisę vienašališkai nuspręsti, ar darbuotojas dirbo pakankamai gerai; 1 dalies 3 punkte ir 5 dalyje nustatomos pernelyg išplėstai traktuojamos, iš esmės neapibrėžtos ir todėl erdvę piktnaudžiavimui atveriančios sąlygos, kada darbdavys įgyja teisę nutraukti darbo sutartį; 3 dalyje nepagrįstai susiaurinama darbuotojo atstovo samprata, teisę atstovauti darbuotojų interesams suteikiant tik darbo tarybai, nors tarptautinėje praktikoje įtvirtinta žymiai platesnė samprata, apimanti ir profesines sąjungas, kt. darbuotojų atstovus; 6 dalyje nustatyta vaiko amžiaus riba – 6 metai – kai tėvai privalo būti įspėti per dvigubai ilgesnį laiką, yra akivaizdžiai per maža ir būtų nesuderinama su nuostata, draudžiančia vienus palikti vaikus iki 12 metų; 7 dalyje nustatytas reglamentavimas, pagal kurį mažiau nei metus dirbantiems darbuotojams būtų mokamos mažesnės išeitinės kompensacijos, atveria kelią piktnaudžiavimui ir nėra pagrįstas racionaliais argumentais. Pasiūlymas: Pakeisti 56 straipsnį ir jį išdėstyti taip: „56 straipsnis. Darbo sutarties nutraukimas darbdavio iniciatyva be darbuotojo kaltės 1. Darbdavys turi teisę nutraukti neterminuotą arba terminuotą darbo sutartį dėl šių priežasčių: 1) darbuotojo atliekama darbo funkcija darbdaviui tampa pertekline dėl darbo organizavimo pakeitimų ar kitų priežasčių, susijusių su darbdavio veikla; 2) darbuotojas nepasiekia sutartų darbo rezultatų pagal šio straipsnio 4 dalyje numatytą rezultatų gerinimo planą; 3) darbuotojas atsisako dirbti pakeistomis būtinosiomis ar papildomomis darbo sutarties sąlygomis arba keisti darbo laiko režimo rūšį ar darbovietę; 4) darbuotojas nesutinka su darbo santykių tęstinumu verslo ar jo dalies perdavimo atveju. 2. Darbo organizavimo pakeitimai ar kitos priežastys, susijusios su darbdavio veikla, gali būti priežastis nutraukti darbo sutartį tik tuo atveju, kai jie yra realūs ir lemia konkretaus darbuotojo ar jų grupės atliekamos darbo funkcijos ar darbo funkcijų nereikalingumą. Darbo sutartis šiuo pagrindu gali būti nutraukta tik tada, kai laikotarpyje nuo įspėjimo apie sutarties nutraukimą iki penkios darbo dienos iki įspėjimo laikotarpio pabaigos darbovietėje nėra laisvos darbo vietos, į kurią darbuotojas galėtų būti perkeltas jo sutikimu. 3. Jei perteklinę darbo funkciją vykdo keletas darbuotojų, o atleidžiama tik dalis iš jų, atleidžiamų darbuotojų atrankos kriterijus patvirtina darbdavys, suderinęs su darbo taryba darbuotojų atstovais. Tokiu atveju atranką vykdo ir pasiūlymus dėl darbuotojų atleidimo teikia darbdavio ir darbuotojų atstovų pariteto pagrindais sudaryta komisija, kurios sudėtyje turi būti bent vienas darbo tarybos narys. 4. Darbuotojo darbo rezultatai gali būti priežastis nutraukti darbo sutartį. jei darbuotojui raštu buvo nurodyti jo darbo trūkumai ir nepasiekti asmeniniai rezultatai ir buvo bendrai sudarytas rezultatų gerinimo planas, apimantis laikotarpį, ne trumpesnį nei du mėnesius, ir šio plano vykdymo rezultatai nepatenkinami. 5. Darbuotojo atsisakymas dirbti pakeistomis būtinosiomis ar papildomomis darbo sutarties sąlygomis arba keisti darbo laiko režimo rūšį ar darbo vietovę gali būti priežastis nutraukti darbo santykius, kai darbdavio siūlymas keisti darbo sąlygas yra pagrįstas reikšmingomis ekonominio, organizacinio ar gamybinio būtinumo priežastimis. 6. Darbo sutartis nutraukiama įspėjus darbuotoją prieš vieną du mėnesįius, o jei darbo santykiai tęsiasi trumpiau negu vieni metai – prieš dvi savaites. Šie įspėjimo terminai dvigubinami darbuotojams, kurie augina vaiką iki šešerių dvylikos metų amžiaus ar vieni augina vaiką iki dvylikos metų mokyklinio amžiaus vaiką bei darbuotojams, kuriems iki valstybės socialinio draudimo senatvės pensinio amžiaus likę mažiau kaip penkeri metai, ir trigubinami neįgaliems darbuotojams ir darbuotojams, kuriems iki senatvės pensinio amžiaus liko mažiau kaip dveji metai. 7. Atleidžiamam darbuotojui turi būti išmokėta dviejų jo vidutinio darbo užmokesčio dydžio išeitinė išmoka, o jei darbo santykiai tęsiasi trumpiau negu vienus metus – pusės jo vidutinio darbo užmokesčio dydžio išeitinė išmoka. “.	Nepritarti	Pasiūlymu siekiama užtikrinti blogai dirbančių darbuotojų teises, ir nuskriausti darbdavius bei gerai dirbančius darbuotojus, kadangi darbdavys turės laikyti blogai dirbantį darbuotoją amžinai ir mokėti jam darbo užmokestį, o gerai dirbantys darbuotojai už tą patį darbo užmokestį turės dirbti blogai dirbančių darbuotojų darbus. Taip pat norima atimti iš darbdavio galimybę spręsti darbuotojo darbo kokybę. Neaišku, kas būtų tas kompetentingas asmuo, kuris galėtų nuspręsti, ar gerai darbuotojas dirba. Taip pat siekiama atimti iš darbdavio galimybes keisti technologinius procesus, darbo organizavimą ir netgi ofiso vietą. Atsižvelgus į pasiūlymą, darbdavys turėtų amžinai laikyti darbuotoją, kurio funkcijos tapo perteklinės, arba kuris nenori persikelti į naują ofisą. Dėl įspėjimo terminų ir išeitinių išmokų buvo sutarta Trišalėje taryboje
Seimo narys Mečislovas Zaščiurinskas 2015-11-04	56	3	Argumentai Nustatant atleidžiamų darbuotojų atrankos kriterijus, kaip numatyta Lietuvos Respublikos darbo kodekso patvirtinimo, įsigaliojimo ir įgyvendinimo įstatymo projektu Nr. XIIP-3234 siūlomo tvirtinti darbo kodekso projekto (toliau - Projektas) 56 str. turi būti laikomasi bazinių taisyklių, suteikiant prioriteto teisę likti darbe labiausiai pažeidžiamiems darbuotojams. Tokios bazinės taisyklės, nepažeidžiant darbdavio interesų, kuriuos užtikrina sąlyga, jog prioritetas taikomas esant vienodai kvalifikacijai, turi būti įtvirtinamos įstatymu, siekiant išvengti bet kokio subjektyvumo. Pagal Projekto 56 str. sudaryta komisija iš darbdavio ir darbuotojų atstovų galėtų padėti įvertinti papildomus kriterijus (kai konkretiems darbuotojams netaikoma pirmenybės teisė), bei užtikrinti, kad nebūtų pažeista įstatyminė pirmenybės teisė, kas sumažinu darbo ginčų kilimo tikimybę. Pasiūlymas: Pakeisti ir papildyti Projekto 56 straipsnio 3 dalį ir ją išdėstyti taip: „3. Jei perteklinę darbo funkciją vykdo keletas darbuotojų, o atleidžiama tik dalis iš jų, atleidžiamų darbuotojų atrankos kriterijus patvirtina darbdavys, suderinęs su darbo taryba darbuotojų atstovais. Tokiu atveju atranką vykdo ir pasiūlymus dėl darbuotojų atleidimo teikia darbdavio sudaryta komisija, kurios sudėtyje turi būti bent vienas darbuotojų atstovas tarybos narys. Nustatant atleidžiamų darbuotojų atrankos kriterijus turi būti užtikrinama darbuotojų pirmenybės teisės būti paliktiems dirbti, taikoma šiems darbuotojams visų kitų atitinkamo darbdavio tos pačios specialybės darbuotojų atžvilgiu toje pačioje darbo vietovėje: 1) kurie toje darbovietėje buvo sužaloti arba susirgo profesine liga; 2) kurie augina daugiau kaip tris vaikus (įvaikius) iki keturiolikos metų arba vieni augina vaikus (įvaikius) iki keturiolikos metų arba prižiūri kitus šeimos narius, kuriems nustatytas mažesnis negu 55 procentai darbingumo lygis, arba šeimos narius, sukakusius pensijos amžiaus, kuriems teisės aktų nustatyta tvarka nustatytas didelių ar vidutinių specialiųjų poreikių lygis; 3) kurie turi ne mažiau kaip dešimties metų nepertraukiamąjį darbo stažą toje darbovietėje, išskyrus darbuotojus, kurie sukako įstatymų nustatytą senatvės pensijos amžių ir įgijo teisę į visą senatvės pensiją dirbdami darbdavio įmonėje; 4) kuriems iki senatvės pensijos liko ne daugiau kaip treji metai; 5) kuriems tokia teisė nustatyta kolektyvinėje sutartyje; 6) kurie yra išrinkti į darbuotojų atstovų, veikiančių darbdavio lygmeniu, valdymo organų narius. Šioje dalyje 1 - 5 punktuose nustatyta pirmenybė likti darbe taikoma darbuotojams, kurių kvalifikacija nėra žemesnė už kitų tos pačios specialybės darbuotojų, dirbančių toje įmonėje, įstaigoje, organizacijoje, kvalifikaciją.“	Nepritarti	Papildoma apsauga tam tikroms darbuotojų grupės daro juos nepatrauklius darbo rinkoje ir apsunkina jų galimybes įsidarbinti
Seimo nariai: Irena Šiaulienė, Kęstutis Daukšys, Petras Gražulis Kristina Miškinienė, Kęstas Komskis 2015-10-07	56	6	Pasiūlymas: Pakeisti 56 straipsnio 6 dalį ir ją išdėstyti taip; ,,6. Darbo sutartis nutraukiama įspėjus darbuotoją prieš vieną mėnesį, o jei darbo santykiai tęsiasi trumpiau negu vieni metai – prieš dvi savaites. Šie įspėjimo terminai dvigubinami darbuotojams, kurie augina vaiką iki šešerių septynerių metų amžiaus ar vieni augina vaiką iki dvylikos keturiolikos metų amžiaus bei darbuotojams, kuriems iki valstybės socialinio draudimo įstatymų nustatyto senatvės pensinio pensijos amžiaus likę mažiau kaip penkeri metai, ir trigubinami neįgaliems darbuotojams ir darbuotojams, kuriems iki įstatymų nustatyto senatvės pensinio pensijos amžiaus liko mažiau kaip dveji metai.“	Pritarti
Seimo nariai: Rita Tamašunienė Jaroslav Narkevič Vanda Kravčionok Leonard Talmont Juzef Kvetkovskij Zbignev Jedinskij 2015-10-27	56	6	Būtina darbuotoją informuoti bent prieš du mėnesius ir taip sudaryti jam galimybes susirasti kitą darbą bei taupyti valstybės biudžeto lėšas, kadangi mažiau žmonių kreipsis į darbo biržą dėl pašalpų. Pasiūlymas: Pakeisti 56 straipsnio 6 dalį ir išdėstyti taip: „6. Darbo sutartis nutraukiama įspėjus darbuotoją prieš vieną mėnesį, o jei darbo santykiai tęsiasi trumpiau negu vieni metai – prieš dvi savaites du mėnesius. Šie įspėjimo terminai dvigubinami darbuotojams, kurie augina vaiką iki šešerių metų amžiaus ar vieni augina vaiką iki dvylikos metų amžiaus bei darbuotojams, kuriems iki valstybės socialinio draudimo senatvės pensinio amžiaus likę mažiau kaip penkeri metai, ir trigubinami neįgaliems darbuotojams ir darbuotojams, kuriems iki senatvės pensinio amžiaus liko mažiau kaip dveji metai.“	Nepritarti	Trišalėje taryboje buvo susitarta dėl įspėjimo terminų. Siūlytina pritarti Seimo narių grupės (I. Šiaulienė, K. Daukšys, P. Gražulis, K. Miškinienė, K. Komskis) pasiūlymui dėl 56 str. 6 d.
Seimo narys Rimantas Jonas Dagys 2015-11-02	56	6	Argumentai: Pasiūlymas atitinka Estijos darbo santykius reguliuojančių įstatymų, kurių principų taikymas buvo ir yra plačiai deklaruojamas kaip pavyzdinis Lietuvos darbo santykių reformą pagal Vyriausybės pateiktą Projektą palaikančios interesų pusės, nuostatas. Tokių nuostatų įteisinimas skatintų darbuotoją ilgiau ir lojaliau dirbti toje pačioje įmonėje, įstaigoje ar organizacijoje. Pasiūlymas: Pakeisti 56 straipsnio 6 dalį ir ją išdėstyti taip: „6. Darbo sutartis nutraukiama įspėjus darbuotoją prieš 15 kalendorinių dienų, jeigu darbuotojas dirbo iki 1 metų, prieš vieną mėnesį, jeigu darbuotojas dirbo 1-5 metus, prieš du mėnesius, jeigu dirbo 5-10 metų, prieš tris mėnesius, jeigu dirbo virš 10 metų, o jei darbo santykiai tęsiasi trumpiau negu vieni metai – prieš dvi savaites. Šie įspėjimo terminai dvigubinami darbuotojams, kurie augina vaiką iki šešerių metų amžiaus ar vieni augina vaiką iki dvylikos metų amžiaus bei darbuotojams, kuriems iki valstybės socialinio draudimo senatvės pensinio amžiaus likę mažiau kaip penkeri metai, ir trigubinami neįgaliems darbuotojams ir darbuotojams, kuriems iki senatvės pensinio amžiaus liko mažiau kaip dveji metai.“	Nepritarti	Trišalėje taryboje buvo susitarta dėl įspėjimo terminų. Siūlytina pritarti Seimo narių grupės (I. Šiaulienė, K. Daukšys, P. Gražulis, K. Miškinienė, K. Komskis) pasiūlymui dėl 56 str. 6 d.
Seimo narys Mečislovas Zaščiurinskas 2015-11-04	56	6	Argumentai Siekiant užtikrinti, kad būtų apsaugotos šeimos auginančias vaikus nesukakusius to amžiaus, kada jiems pagal teisės aktus yra leidžiama dirbti, ypač šeimas, kurios augina daugiau nei tirs tokius vaikus, kas labai svarbu atsižvelgiant į demografinę situaciją valstybėje, siūloma nustatyti objektyviais kriterijais paremtas socialiai pažeidžiamiausių asmenų grupes, kurioms taikomi ilgesni lyginant su kitais darbuotojais įspėjimo terminai, atitinkamai koreguojant Lietuvos Respublikos darbo kodekso patvirtinimo, įsigaliojimo ir įgyvendinimo įstatymo projektu Nr. XIIP-3234 siūlomo tvirtinti darbo kodekso projekto (toliau - Projektas) 56 str. 6 dalį. Pasiūlymas: Pakeisti ir papildyti Projekto 56 straipsnio 6 dalį ir ją išdėstyti taip: „6. Darbo sutartis nutraukiama įspėjus darbuotoją prieš vieną mėnesį, o jei darbo santykiai tęsiasi trumpiau negu vieni metai – prieš dvi savaites. Šie įspėjimo terminai dvigubinami darbuotojams, kurie augina vaiką iki šešerių keturiolikos metų amžiaus ar vieni augina vaiką iki dvylikos metų amžiaus bei darbuotojams, kuriems iki valstybės socialinio draudimo įstatymo nustatyto senatvės pensinio pensijos amžiaus likę mažiau kaip penkeri metai, ir trigubinami neįgaliems darbuotojams, ir darbuotojams, kuriems iki senatvės pensinio pensijos amžiaus liko mažiau kaip dveji metai ir darbuotojams, kurie augina daugiau nei tris vaikus iki keturiolikos metų amžiaus ar vieni augina vaiką iki keturiolikos metų amžiaus.“	Nepritarti	Sutarė socialiniai partneriai
Seimo nariai: Algirdas Sysas, Giedrė Purvaneckienė 2015-11-09	56	6	Argumentai: Siekiant saugoti ir ginti šeimų, auginančių vaikus, interesus, atsižvelgiant tiek į vaikų amžių, kai jie dar negali saugiai patys savimi pasirūpinti, tiek į vaikų amžių, kai jie gali pradėti dirbti ir materialiai pradėti būti savarankiškesni, siūloma nustatyti bendrą keturiolikos metų amžiaus ribą visiems vaikams, nepriklausomai, kiek jų auga šeimoje ir vienas ar du tėvai juos augina. Juolab, kad Vaiko teisių apsaugos pagrindų įstatymu ketinama ateityje reguliuoti su vaikų amžiumi susijusias tėvų pareigas, t. y. siekiama įtvirtinti amžių, nuo kurio vaikai gali būti palikti be suaugusiųjų asmenų priežiūros ir pan. Pasiūlymas: Pakeisti 56 straipsnio 6 dalį ir ją išdėstyti taip: „6. Darbo sutartis nutraukiama įspėjus darbuotoją prieš vieną mėnesį, o jei darbo santykiai tęsiasi trumpiau negu vieni metai – prieš dvi savaites. Šie įspėjimo terminai dvigubinami darbuotojams, kurie augina vaiką iki šešerių metų amžiaus ar vieni augina vaiką iki dvylikos keturiolikos metų amžiaus bei darbuotojams, kuriems iki valstybės socialinio draudimo senatvės pensinio amžiaus likę mažiau kaip penkeri metai, ir trigubinami neįgaliems darbuotojams ir darbuotojams, kuriems iki senatvės pensinio amžiaus liko mažiau kaip dveji metai.“.	Pritarti iš dalies	Trišalėje taryboje buvo sutarta taip: „6. Darbo sutartis nutraukiama įspėjus darbuotoją prieš vieną mėnesį, o jei darbo santykiai tęsiasi trumpiau negu vieni metai – prieš dvi savaites. Šie įspėjimo terminai dvigubinami darbuotojams, kurie augina vaiką iki šešerių septynerių metų amžiaus ar vieni augina vaiką iki dvylikos keturiolikos metų amžiaus bei darbuotojams, kuriems iki valstybės socialinio draudimo įstatymų nustatyto senatvės pensinio pensijos amžiaus likę mažiau kaip penkeri metai, ir trigubinami neįgaliems darbuotojams ir darbuotojams, kuriems iki įstatymų nustatyto senatvės pensinio pensijos amžiaus liko mažiau kaip dveji metai.“.
Seimo narė Rima Baškienė	56	6(N)	Argumentai: Priešpensinio amžiaus žmonės turi būti apsaugoti nuo išmetimo iš darbo rinkos, kadangi tokio amžiaus žmonėms ypatingai sunku susirasti naują darbovietę. Tokią apsaugą garantuoja galiojantis LR Darbo kodeksas. Atsižvelgiant į tai, siūloma palikti galiojančią tvarką. Pasiūlymas: Papildyti įstatymo projekto 56 straipsnį nauja 6 dalimi ir išdėstyti taip: „6. Darbo sutartis su darbuotojais, kuriems iki teisės gauti visą senatvės pensiją liko ne daugiau kaip penkeri metai, asmenimis iki aštuoniolikos metų, neįgaliaisiais, darbuotojais, auginančiais vaikų iki keturiolikos metų, gali būti nutraukta tik ypatingais atvejais, jeigu darbuotojo palikimas darbe iš esmės pažeistų darbdavio interesus.“	Nepritarti	Papildomos apsaugos tokiems asmenims, daro juos mažiau patrauklius darbo rinkoje, todėl tokiems asmenims sunkiau susirasti darbą.
Seimo narė Rima Baškienė	56	7	Argumentai: Daugeliui Lietuvos gyventojų atleidimas iš darbo sukelia didelius finansinius rūpesčius, nuo kurių nukenčia visos šeimos gerovė (pvz. asmuo negali padengti paskolos, būsto išlaidų ir pan.). Didesnė išmoka darbuotojo atleidimo atveju sudaro galimybę nepatirti didelių finansinių problemų ieškant naujo darbo, todėl nepritariame naujai siūlomam teisiniam reguliavimui ir siūlome palikti šiuo metu galiojančią tvarką. Pakeisti įstatymo projekto 56 straipsnio 7 dalį ir išdėstyti taip: „7. Atleidžiamam darbuotojui turi būti išmokėta dviejų jo vidutinio darbo užmokesčio dydžio išeitinė išmoka, o jei darbo santykiai tęsiasi trumpiau negu vienus metus – pusės jo vidutinio darbo užmokesčio dydžio išeitinė išmoka. jo vidutinio mėnesinio darbo užmokesčio dydžio išeitinė išmoka atsižvelgiant į to darbuotojo nepertraukiamąjį stažą toje darbovietėje: 1) iki dvylikos mėnesių – vieno mėnesio vidutinio darbo užmokesčio dydžio; 2) nuo dvylikos iki trisdešimt šešių mėnesių – dviejų mėnesių vidutinio darbo užmokesčio dydžio; 3) nuo trisdešimt šešių iki šešiasdešimties mėnesių – trijų mėnesių vidutinio darbo užmokesčio dydžio; 4) nuo šešiasdešimties iki šimto dvidešimties mėnesių – keturių mėnesių vidutinio darbo užmokesčio dydžio; 5) nuo šimto dvidešimties iki dviejų šimtų keturiasdešimties mėnesių – penkių mėnesių vidutinio darbo užmokesčio dydžio; 6) daugiau kaip dviejų šimtų keturiasdešimties mėnesių – šešių mėnesių vidutinio darbo užmokesčio dydžio.“	Nepritarti	Trišalėje taryboje buvo susitarta dėl išeitinių išmokų mokėjimo. Siūlytina pritarti Seimo narių grupės (I. Šiaulienė, K. Daukšys, P. Gražulis, K. Miškinienė, K. Komskis) pasiūlymui dėl 56 str. 7 d.
Seimo nariai: Irena Šiaulienė, Kęstutis Daukšys, Petras Gražulis Kristina Miškinienė, Kęstas Komskis 2015-10-07	56	7	Pasiūlymas: Pakeisti 56 straipsnio 7 dalį ir ją išdėstyti taip: „7. Atleidžiamam darbuotojui turi būti išmokėta dviejų vieno jo vidutinio darbo užmokesčio dydžio išeitinė išmoka, o jei darbo santykiai tęsiasi trumpiau negu vienus metus – pusės jo vidutinio darbo užmokesčio dydžio išeitinė išmoka.“	Pritarti
Seimo nariai Rita Tamašunienė Jaroslav Narkevič Vanda Kravčionok Leonard Talmont Juzef Kvetkovskij Zbignev Jedinskij 2015-10-27	56	7	Atleidžiamiems darbuotojams turi būti išmokamos išeitinės išmokos, kurių dydis priklausomas nuo išdirbto laiko. Ši praktika suteikia žmogui finansinio stabilumo garantijas praradus darbą ir sudaro galimybes tinkamai ieškotis ir atsirinkti naują darbą. Pasiūlymas: Pakeisti 56 straipsnio 7 dalį ir išdėstyti taip: „7. Atleidžiamam darbuotojui turi būti išmokėta dviejų jo vidutinio darbo užmokesčio dydžio išeitinė išmoka, o jei darbo santykiai tęsiasi trumpiau negu vienus metus – pusės jo vidutinio darbo užmokesčio dydžio išeitinė išmoka. Nutraukiant darbo sutartį šio straipsnio 1 dalį ar 61 straipsnio pagrindu išmokama jo vidutinio mėnesinio darbo užmokesčio dydžio išeitinė išmoka atsižvelgiant į to darbuotojo nepertraukiamąjį stažą toje darbovietėje: 1) iki dvylikos mėnesių – vieno mėnesio vidutinio darbo užmokesčio dydžio; 2) nuo dvylikos iki trisdešimt šešių mėnesių – dviejų mėnesių vidutinio darbo užmokesčio dydžio; 3) nuo trisdešimt šešių iki šešiasdešimties mėnesių – trijų mėnesių vidutinio darbo užmokesčio dydžio; 4) nuo šešiasdešimties iki šimto dvidešimties mėnesių – keturių mėnesių vidutinio darbo užmokesčio dydžio; 5) nuo šimto dvidešimties iki dviejų šimtų keturiasdešimties mėnesių – penkių mėnesių vidutinio darbo užmokesčio dydžio; 6) daugiau kaip dviejų šimtų keturiasdešimties mėnesių – šešių mėnesių vidutinio darbo užmokesčio dydžio.“	Nepritarti	Trišalėje taryboje buvo susitarta dėl išeitinių išmokų mokėjimo. Siūlytina pritarti Seimo narių grupės (I. Šiaulienė, K. Daukšys, P. Gražulis, K. Miškinienė, K. Komskis) pasiūlymui dėl 56 str. 7 d.
Seimo narės: Birutė Vėsaitė, Orinta Leiputė	56	7	Argumentai Siekiant užtikrinti teisėtus lūkesčius, darbuotojams sudariusiems darbo sutartis iki naujo darbo santykių reglamentavimo įsigaliojimo, siūloma išeitinių išmokų dydžius nustatyti, atsižvelgiant į nepertraukiamąjį darbo stažą toje darbovietėje. Pasiūlymas: Papildyti 56 straipsnį nauja dalimi ir ją išdėstyti taip: „8. Atleidžiamam darbuotojui turi būti išmokėta jo vidutinio mėnesinio darbo užmokesčio dydžio išeitinė išmoka, atsižvelgiant į to darbuotojo nepertraukiamąjį stažą toje darbovietėje: 1) iki vienų metų – vieno mėnesio vidutinio darbo užmokesčio dydžio; 2) nuo dvejų iki trejų metų – dviejų mėnesių vidutinio darbo užmokesčio dydžio; 3) nuo trejų metų iki penkerių metų – trijų mėnesių vidutinio darbo užmokesčio dydžio; 4) nuo penkerių metų iki dešimties metų – keturių mėnesių vidutinio darbo užmokesčio dydžio; 5) nuo dešimties metų iki dvidešimties metų – penkių mėnesių vidutinio darbo užmokesčio dydžio; 6) daugiau kaip dvidešimties metų – šešių mėnesių vidutinio darbo užmokesčio dydžio.“	Nepritarti	Trišalėje taryboje buvo susitarta dėl išeitinių išmokų mokėjimo. Siūlytina pritarti Seimo narių grupės (I. Šiaulienė, K. Daukšys, P. Gražulis, K. Miškinienė, K. Komskis) pasiūlymui dėl 56 str. 7 d. Atkreiptinas dėmesys, kad šio modelio tikslas – pritaikyti atleidimo iš darbo sąlygas prie rinkos sąlygų, kad darbdaviai nebijotų priimti darbuotojų ir kurti naujas darbo vietas. Darbuotojų saugumas užtikrinamas didinant nedarbo socialinio draudimo išmokas bei ilginant jų mokėjimo laikotarpį.
Seimo narys Mečislovas Zaščiurinskas 2015-11-05	56	7, 8(N)	Argumentai Nors Lietuvos Respublikos darbo kodekso patvirtinimo, įsigaliojimo ir įgyvendinimo įstatymo projektu Nr. XIIP-3234 siūlomo tvirtinti darbo kodekso projekto (toliau - Projektas) tikslu deklaruojamas darbo santykių liberalizavimas, tačiau akivaizdu, jog siūlomas išeitinių išmokų atleidžiant darbuotoją iš darbo darbdavio iniciatyva (Projekto 56 str. 7 d.) nėra susijusi su liberalizavimu, o sąlygota tik siekio atpiginti darbdaviui darbuotojo darbo vietą. Šiuo metu tik sprendžiamas klausimas ar darbdavio patiriamos darbo vietos sąnaudos turėtų būti mažinamos (i) darbuotojo sąskaitą, t.y. tiesiog sumažinant išeitinę išmoką, (ii) ar valstybinio socialinio draudimo fondo biudžeto (sukursimo ilgalaikio darbo išmokų fondo) sąskaita. Pažymėtina, kad darbdavys priimdamas darbuotoją į darbą ir/ar nustatydamas už konkrečią darbo funkciją mokėtino darbo užmokesčio dydį gali objektyviai įvertinti tikrąją darbo vietos kainą įskaitant išeitinei išmokai reikalingus kaupinius. Pirmiausia nustatytina kokią darbo užmokesčio dalį per mėnesį turėtų kaupti darbdavys išeitinei išmokai, esant poreikiui atleisti darbuotoją sumokėjimui: Stažas Išmokos dalis kauptina nuo mėnesio darbo užmokesčio stažo rėžių ribose Iki metų [1 VDU] Mažėjančiai nuo 33 iki 9 proc. mėnesio darbo užmokesčio Nuo 1 iki 3 metų [2 VDU] Mažėjančiai nuo nuo 17 iki 6 proc. mėnesio darbo užmokesčio Nuo 3 iki 5 metų [3 VDU] Mažėjančiai nuo nuo 8 iki 5 proc. mėnesio darbo užmokesčio Nuo 5 iki 10 metų [4 VDU] Mažėjančiai nuo nuo 7 iki 3 proc. mėnesio darbo užmokesčio Nuo 10 iki 20 metų [5 VDU] Mažėjančiai nuo nuo 4 iki 2 proc. mėnesio darbo užmokesčio Virš 20 metų [6 VDU] Mažėjančiai nuo iki 2,5 proc. mažėjančiai mėnesio darbo užmokesčio Didžiausią įtaką darbo vietos kainai darbdaviui daro išmokos mokėtinos nutraukiant darbo santykius pirmaisiais darbo santykių metais, o tolesnė jų įtaką aiškiai mažėjanti ir daro nežymią įtaką darbo vietos kainai, t. y. iki 5 proc. darbuotojo darbo užmokesčio per mėnesį. Todėl svarstytinas siūlymas mažinti pirmųjų metų išeitinę išmoką, tačiau jos dydis bet kuriuo atveju turėtų atitikti bent vieno mėnesio darbo užmokesčio dydį, kad darbuotojui sudaryti nors teorinę galimybę per šį laikotarpį susirasti darbą. Atitinkamai, sukūrus ilgalaikio darbo išmokų fondą, jo lėšos pirmiausia nukreiptinos būtent darbuotojų, turinčių mažiausią darbo stažą, išmokų kompensavimui, taip mažinant darbdavio naštą išeitinėms išmokoms. Pažymėtina, kad darbo užmokesčio dydis Lietuvoje, įskaitant į jį ir kauptiną darbo užmokesčio dalį išeitinei išmokai, kai darbuotojo darbo stažas viršija 3 metus, nėra didelis lyginant su kitomis Europos Sąjungos šalimis ir nesudaro pagrindo išvadai, jog darbuotojo darbo užmokesčio sumažinimas per išeitinių išmokų atsisakymą minėtais 5 proc. ir mažiau, turės esminės įtakos investicijų pritraukimui ir/ar naujų darbo vietų kūrimui. Bet kuriuo atveju, išeitinių išmokų dydis pilnoje apimtyje įtvirtintinas darbo kodekse, o Lietuvos Respublikos ilgalaikio darbo išmokų fondo įstatymas reglamentuotų tokių išmokų mokėjimo naštos paskirstymą tarp darbdavio ir fondo, įvertinant darbdavių planuojamą indėlį į tokio fondo biudžetą. Papildomai pažymėtina, kad darbuotojo teisės į išeitinę išmoką įgyvendinamumą padidintų ne šių išmokų sumažinimas, o pasekmių darbdaviui neteisėtai atleidus darbuotoją ar su juo neatsiskaičius sunkinimas bei operatyvaus darbo ginčų sprendimo užtikrinimas. Pasiūlymas: Papildyti ir pakeisti Projekto 56 straipsnio 7 dalį ir papildyti šį straipsnį nauja 8 dalimi, jas išdėstant taip: „7. Atleidžiamam darbuotojui turi būti išmokėta dviejų jo vidutinio darbo užmokesčio dydžio išeitinė išmoka, o jei darbo santykiai tęsiasi trumpiau negu vienus metus –išeitinė išmoka, kuri priklauso nuo darbuotojo nepertraukiamojo stažo toje darbovietėje: 1) iki dvidešimt keturių mėnesių – vieno mėnesių vidutinio darbo užmokesčio dydžio; 2) nuo dvidešimt keturių mėnesių iki trisdešimt šešių mėnesių – dviejų mėnesių vidutinio darbo užmokesčio dydžio; 3) nuo trisdešimt šešių iki šešiasdešimties mėnesių – trijų mėnesių vidutinio darbo užmokesčio dydžio; 4) nuo šešiasdešimties iki šimto dvidešimties mėnesių – keturių mėnesių vidutinio darbo užmokesčio dydžio; 5) nuo šimto dvidešimties iki dviejų šimtų keturiasdešimties mėnesių – penkių mėnesių vidutinio darbo užmokesčio dydžio; 6) daugiau kaip dviejų šimtų keturiasdešimties mėnesių – šešių mėnesių vidutinio darbo užmokesčio dydžio. 8. Išeitinę išmoką moka darbdavys, išskyrus tą jos dalį, kuri darbuotojui sumokama iš ilgalaikio darbo išmokų fondo Lietuvos Respublikos ilgalaikio darbo išmokų fondo įstatymo nustatyta tvarka.“	Nepritarti	Trišalėje taryboje buvo susitarta dėl išeitinių išmokų dydžių. Žr. argumentus aukščiau.
Seimo nariai: Irena Šiaulienė, Kęstutis Daukšys, Petras Gražulis Kristina Miškinienė, Kęstas Komskis 2015-10-07	56	8(N)	Pasiūlymas: Papildyti 56 straipsnį nauja 8 dalimi ir ją išdėstyti taip: „8. Ilgalaikio darbo išmokų fondo įstatymo nustatyta tvarka atleidžiamam darbuotojui papildomai išmokama ilgalaikio darbo išmoka atsižvelgiant į to darbuotojo nepertraukiamąjį stažą toje darbovietėje.“	Pritarti iš dalies	Pasiūlymas: Papildyti 56 straipsnį nauja 8 dalimi ir ją išdėstyti taip: ,,8. Ilgalaikio darbo išmokų fondo įstatymo nustatyta tvarka atleidžiamam darbuotojui papildomai išmokama ilgalaikio darbo išmoka atsižvelgiant į to darbuotojo nepertraukiamąjį stažą toje darbovietėje: 1) nuo daugiau kaip penkerių metų iki dešimties metų – vieno mėnesio vidutinio darbo užmokesčio dydžio; 2) nuo daugiau kaip dešimties iki dvidešimties metų – dviejų mėnesių vidutinio darbo užmokesčio dydžio; 3) daugiau kaip dvidešimties metų – trijų mėnesių vidutinio darbo užmokesčio dydžio.“
Seimo nariai: Algirdas Sysas, Giedrė Purvaneckienė 2015-11-09	56	8(N)	Argumentai: Trišalėje taryboje pasiektas bendras susitarimas dėl papildomos ilgalaikio darbo stažo išmokos atsižvelgiant į darbuotojo nepertraukiamąjį stažą toje darbovietėje nutraukiant darbo sutartį darbdavio iniciatyva be darbuotojo kaltės, tačiau siūloma šių išmokų dydžius padidinti ir paankstinti stažą, reikalingą šiai išmokai gauti, pradedant jį skaičiuoti nuo trejų metų. Pasiūlymas: 56 straipsnį papildyti 8 dalimi ir ją išdėstyti taip: „8. Ilgalaikio darbo išmokų fondo įstatymo nustatyta tvarka atleidžiamam darbuotojui papildomai išmokama ilgalaikio darbo išmoka atsižvelgiant į to darbuotojo nepertraukiamąjį stažą toje darbovietėje: 1) nuo daugiau kaip trejų metų iki penkerių metų – vieno mėnesio vidutinio darbo užmokesčio dydžio; 2) nuo daugiau kaip penkerių metų iki dešimties metų – dviejų mėnesių vidutinio darbo užmokesčio dydžio; 3) nuo daugiau kaip dešimties metų iki dvidešimties metų – trijų mėnesių vidutinio darbo užmokesčio dydžio; 4) daugiau kaip dvidešimties metų – keturių mėnesių vidutinio darbo užmokesčio dydžio.“.	Pritarti iš dalies	Trišalėje taryboje buvo sutarta taip: „8. Ilgalaikio darbo išmokų fondo įstatymo nustatyta tvarka atleidžiamam darbuotojui papildomai išmokama ilgalaikio darbo išmoka atsižvelgiant į to darbuotojo nepertraukiamąjį stažą toje darbovietėje: 1) nuo daugiau kaip penkerių metų iki dešimties metų – vieno mėnesio vidutinio darbo užmokesčio dydžio; 2) nuo daugiau kaip dešimties metų iki dvidešimties metų – dviejų mėnesių vidutinio darbo užmokesčio dydžio; 3) daugiau kaip dvidešimties metų – trijų mėnesių vidutinio darbo užmokesčio dydžio.“.
Seimo narys Rimantas Jonas Dagys 2015-11-02	56	8(N)	Argumentai: Pasiūlymas atitinka Estijos darbo santykius reguliuojančių įstatymų, kurių principų taikymas buvo ir yra plačiai deklaruojamas kaip pavyzdinis Lietuvos darbo santykių reformą pagal Vyriausybės pateiktą Projektą palaikančios interesų pusės, nuostatas. Tokių nuostatų įteisinimas geriau apsaugotų darbuotoją nuo darbdavio savivalės. Pasiūlymas: Papildyti 56 straipsnį nauja dalimi ir ją išdėstyti taip: „8. Jei darbuotojas nutraukia darbo sutartį dėl to, kad darbdavys grubiai pažeidė sutartį, darbdavys turi išmokėti darbuotojui trijų mėnesių atlyginimo dydžio kompensaciją.“	Nepritarti	Straipsnis 56 reglamentuoja darbo sutarties nutraukimą darbdavio iniciatyva, todėl pasiūlymas nėra tinkamas. Sutarties iš darbdavio pažeidimo pusės atvejai yra aptariami 55 straipsnyje. Ten yra numatytos išmokos, kurių nėra tikslinga diferencijuoti – išeitinės išmokos tikslas nėra nubausti darbdavį, o suteikti darbuotojui lėšų dėl atleidimo netekto darbo užmokesčio, todėl jos dydis negali priklausyti nuo darbdavio kaltės laipsnio. Turėtina omenyje, kad kiekvieno pažeidimo atveju darbuotojas turi teisė reikalauti neturtinės žalos atlyginimo. Be to, vertinamųjų kriterijų įtvirtinimas mažina teisinį tikrumą, skaidrumą ir iš anksto užprogramuoja ginčų ir išlaidų didėjimą.
Seimo narys Rimantas Jonas Dagys 2015-11-02	58	1	Argumentai: Visos galimos darbo sutarties nutraukimo priežastys turi būti aiškiai išdėstytos Darbo kodekse ir darbuotojui žinomos ir suprantamos nuo darbo pradžios, kitaip galima darbdavio savivalė ir politizuoti sprendimai. Profesinių sąjungų vadovams būtina papildoma apsauga, kadangi jie dažnai yra priversti oponuoti darbdaviui, gindami visų įmonės, įstaigos ar organizacijos darbuotojų interesus. Pasiūlymas: Pataisyti 58 straipsnio 1 dalį ir ją išdėstyti taip: „1. Darbdavys, išskyrus valstybės ar savivaldybės įstaigas, išlaikomas iš valstybės ar savivaldybės biudžeto, Valstybinio socialinio draudimo fondo biudžeto ar iš kitų valstybės įsteigtų fondų lėšų, valstybės ar savivaldybės įmones, viešąsias įstaigas, kurių savininkė yra valstybė arba savivaldybė, ar Lietuvos bankas, turi teisę nutraukti darbo sutartį su darbuotoju dėl priežasčių, nenurodytų šio Kodekso 56 straipsnio 1 dalyje įspėjęs prieš tris darbo dienas ir sumokėjęs ne mažesnę kaip šešių mėnesių vidutinio darbo užmokesčio dydžio išeitinę išmoką. Šis straipsnis netaikomas profesinių sąjungų vadovams.“	Nepritarti	58 str. 1 dalyje pasakyta, kad darbo sutarties nutraukimas darbdavio valia galimas dėl kitų priežasčių, nei tos, kurios nustatytos 56 straipsnyje. Darbuotojų atstovams apsauga nuo atleidimo iš darbo nustatyta 165 str. 3 d.
Seimo narys Rimantas Jonas Dagys 2015-11-02	58	1	Argumentai: Visos galimos darbo sutarties nutraukimo priežastys turi būti aiškiai išdėstytos Darbo kodekse ir darbuotojui žinomos ir suprantamos nuo darbo pradžios, kitaip galima darbdavio savivalė ir politizuoti sprendimai. Profesinių sąjungų vadovams būtina papildoma apsauga, kadangi jie dažnai yra priversti oponuoti darbdaviui, gindami visų įmonės, įstaigos ar organizacijos darbuotojų interesus. Pasiūlymas: Pataisyti 58 straipsnio 1 dalį ir ją išdėstyti taip: „1. Darbdavys, išskyrus valstybės ar savivaldybės įstaigas, išlaikomas iš valstybės ar savivaldybės biudžeto, Valstybinio socialinio draudimo fondo biudžeto ar iš kitų valstybės įsteigtų fondų lėšų, valstybės ar savivaldybės įmones, viešąsias įstaigas, kurių savininkė yra valstybė arba savivaldybė, ar Lietuvos bankas, turi teisę nutraukti darbo sutartį su darbuotoju dėl priežasčių, nenurodytų šio Kodekso 56 straipsnio 1 dalyje įspėjęs prieš tris darbo dienas ir sumokėjęs ne mažesnę kaip šešių mėnesių vidutinio darbo užmokesčio dydžio išeitinę išmoką. Šis straipsnis netaikomas profesinių sąjungų vadovams.“	Nepritarti	58 str. 1 dalyje pasakyta, kad darbo sutarties nutraukimas darbdavio valia galimas dėl kitų priežasčių, nei tos, kurios nustatytos 56 straipsnyje. Darbuotojų atstovams apsauga nuo atleidimo iš darbo nustatyta 165 str. 3 d.
Seimo narys Naglis Puteikis 2015-11-11	58	Argumentai: Priėmus projekto rengėjų siūlomą reglamentavimą darbdaviams būtų sudarytos itin palankios sąlygos atleisti darbuotojus be priežasties, nors tarptautinėje praktikoje tokios nuostatos vertinamos itin neigiamai. Pasiūlymas: Panaikinti 58 straipsnį su visais punktais. 58 straipsnis. Darbo sutarties nutraukimas darbdavio valia 1. Darbdavys, išskyrus valstybės ar savivaldybės įstaigas, išlaikomas iš valstybės ar savivaldybės biudžeto, Valstybinio socialinio draudimo fondo biudžeto ar iš kitų valstybės įsteigtų fondų lėšų, valstybės ar savivaldybės įmones, viešąsias įstaigas, kurių savininkė yra valstybė arba savivaldybė, ar Lietuvos bankas, turi teisę nutraukti darbo sutartį su darbuotoju dėl priežasčių, nenurodytų šio Kodekso 56 straipsnio 1 dalyje įspėjęs prieš tris darbo dienas ir sumokėjęs ne mažesnę kaip šešių mėnesių vidutinio darbo užmokesčio dydžio išeitinę išmoką. 2. Darbo sutartis šio straipsnio pagrindu negali būti nutraukta dėl dalyvavimo byloje prieš darbdavį, kaltinamą teisės pažeidimais, taip pat kreipimosi į administracinius organus dėl lyties, seksualinės orientacijos, rasės, tautybės, kalbos, kilmės, pilietybės ir socialinės padėties, tikėjimo, santuokinės ir šeiminės padėties, ketinimo turėti vaiką (vaikų), įsitikinimų ar pažiūrų, priklausomybės politinėms partijoms ir asociacijoms, amžiaus ar kitų diskriminacinių motyvų.	Nepritarti	Atleidimas darbdavio valia sudarys galimybes darbdaviams greičiau reaguoti į besikeičiančias sąlygas, o darbuotojams užtikrins pakankamą apsaugą 6 mėnesiams. Tikimasi, kad tai paskatins darbdavius nebijoti kurti naujų darbo vietų ir priimti naujų darbuotojų.
Seimo nariai Kazys Starkevičius, Arvydas Vidžiūnas 2015-11-02	58	1	2. Pakeisti 58 straipsnio 1 dalį: 1 dalyje po žodžio „prieš“ išbraukti žodį „tris“ ir įrašyti žodį „penkias“ ir visą 1 dalį išdėstyti taip: „1. Darbdavys, išskyrus valstybės ar savivaldybės įstaigas, išlaikomas iš valstybės ar savivaldybės biudžeto, Valstybinio socialinio draudimo fondo biudžeto ar iš kitų valstybės įsteigtų fondų lėšų, valstybės ar savivaldybės įmones, viešąsias įstaigas, kurių savininkė yra valstybė arba savivaldybė, ar Lietuvos bankas, turi teisę nutraukti darbo sutartį su darbuotoju dėl priežasčių, nenurodytų šio Kodekso 56 straipsnio 1 dalyje įspėjęs prieš tris penkias darbo dienas ir sumokėjęs ne mažesnę kaip šešių mėnesių vidutinio darbo užmokesčio dydžio išeitinę išmoką.”	Nepritarti	Įvertinus atleidimo pagrindą, manytina, kad 3 dienas yra protingas įspėjimo terminas.
Seimo narys Mečislovas Zaščiurinskas 2015-11-04	58	2	Argumentai Atsižvelgiant į tai, kad atleidžiant darbuotoją iš darbo Lietuvos Respublikos darbo kodekso patvirtinimo, įsigaliojimo ir įgyvendinimo įstatymo projektu Nr. XIIP-3234 siūlomo tvirtinti darbo kodekso projekto (toliau - Projektas) 58 straipsnyje nurodytu pagrindu – darbdavio valia, darbdaviui praktiškai nereikia grįsti atleidimo iš darbo objektyviomis priežastimis ar aplinkybėmis, šis atleidimo pagrindas gali tapti įrankiu atleisti iš darbo darbuotojų atstovus, ir taip užkirsti kelią kolektyviniam darbuotojų teisių ir interesų atstovavimui, bei profesinių sąjungų darbdavio lygmeniu veikimui, todėl siūlytina drausti darbo sutarties nutraukimą šiuo pagrindu su darbuotojų atstovų valdymo organų nariais, taip pat tikslinti pagrindus draudžiančius atleisti darbuotojus šiuo pagrindu dėl diskriminacinių motyvų. Pasiūlymas: Papildyti Projekto 58 straipsnio 2 dalį ir ją išdėstyti taip: „2. Darbo sutartis šio straipsnio pagrindu negali būti nutraukta su darbdavio lygmeniu veikiančių darbuotojų atstovų valdymo organų nariais, jų narystės laikotarpiu ir vienerius metus pasibaigus jų narystei darbuotojų atstovų valdymo organuose, taip pat dėl šių priežasčių: 1) narystės profesinėje sąjungoje arba dalyvavimo profesinės sąjungos veikloje ne darbo metu, o darbdavio sutikimu ir darbo metu; 2) dalyvavimo byloje prieš darbdavį, kaltinamą įstatymų, kitų norminių teisės aktų ar kolektyvinės sutarties pažeidimais, taip pat kreipimasis į administracinius organus ar kreipimasis į darbo ginčus nagrinėjantį organą dėl pažeistų teisių ar interesų gynybos, nepriklausomai nuo to ar pažeistas teises gina pats darbuotojas ar darbuotojas vykdantis darbuotojo atstovo funkcijas; 4) lytis, lytinė orientacija, rasė, tautybė, kalba, kilmė, pilietybė ir socialinė padėtis, tikėjimas, ketinimas turėti vaiką (vaikų), santuokinė ir šeiminė padėtis, įsitikinimai ar pažiūros, priklausomybė politinėms partijoms ir asociacijoms; 5) amžius; 6) nebuvimas darbe, kai darbuotojas įstatymų nustatytais atvejais atlieka karines ar kitokias Lietuvos Respublikos piliečio pareigas ir prievoles; 7) kitų diskriminacinių motyvų.“	Nepritarti	Perteklinės nuostatos, jau reglamentuoja 25 str., 165 str.
Seimo nariai: Algirdas Sysas, Giedrė Purvaneckienė 2015-11-09	58	3(N)	Argumentai: Atleidimas darbdavio valia su šešių mėnesių vidutinio darbo užmokesčio dydžio išeitine išmoka yra pernelyg liberali norma. Atleidimas darbdavio valia darbuotojo atžvilgiu yra kur kas labiau pažeidžianti darbuotojo interesus atleidimo iš darbo forma nei atleidimas darbdavio iniciatyva (įspėjimo apie atleidimą terminas, atleidimo priežastys, jų nurodymas arba pareigos nurodyti nebuvimas, ir pan.), todėl išeitinės išmokos dydis turėtų būti lygus bent dvylikos mėnesių vidutinio darbo užmokesčio dydžiui. Juolab, kad anksčiau taikytoje praktikoje pagal iki Darbo kodekso galiojusį Darbo sutarties įstatymą, priklausomai nuo darbuotojo darbo stažo, šios išmokos dydis buvo diferencijuojamas, ir maksimalus su daugiau nei 20 metų stažu toje darbovietėje buvo netgi 36. Taip pat siūloma pakeisti 58 straipsnio 1 dalį atsižvelgiant į Teisės departamento pastabas. Be to, 58 straipsnį siūloma papildyti nauja dalimi, kurioje būtų įtvirtintas draudimas atleisti darbuotoją darbdavio valia, jeigu darbuotojas yra profesinės sąjungos atstovaujamojo ir (arba) valdymo organo narys arba darbuotojų patikėtinis. Pasiūlymas: Pakeisti 58 straipsnį ir jį išdėstyti taip: „58 straipsnis. Darbo sutarties nutraukimas darbdavio valia 1. Darbdavys, išskyrus valstybės ar savivaldybės institucijas ar įstaigas, išlaikomas iš valstybės ar savivaldybės biudžeto, Valstybinio socialinio draudimo fondo biudžeto ar iš kitų valstybės įsteigtų fondų lėšų, valstybės ar savivaldybės įmones, viešąsias įstaigas, kurių savininkė yra valstybė arba savivaldybė, ar Lietuvos bankas, turi teisę nutraukti darbo sutartį su darbuotoju dėl priežasčių, nenurodytų šio Kodekso 56 straipsnio 1 dalyje įspėjęs prieš tris darbo dienas ir sumokėjęs ne mažesnę kaip šešių dvylikos mėnesių vidutinio darbo užmokesčio dydžio išeitinę išmoką. 2. Darbo sutartis šio straipsnio pagrindu negali būti nutraukta dėl dalyvavimo byloje prieš darbdavį, kaltinamą teisės pažeidimais, taip pat kreipimosi į administracinius organus dėl lyties, seksualinės orientacijos, rasės, tautybės, kalbos, kilmės, pilietybės ir socialinės padėties, tikėjimo, santuokinės ir šeiminės padėties, ketinimo turėti vaiką (vaikų), įsitikinimų ar pažiūrų, priklausomybės politinėms partijoms ir asociacijoms, amžiaus ar kitų diskriminacinių motyvų. 3. Darbo sutartis šio straipsnio pagrindu negali būti nutraukta su profesinės sąjungos atstovaujamojo ir (arba) valdymo organo nariais ir su darbuotojų patikėtiniais.“.	Pritarti iš dalies	Atsižvelgti į Teisės departamento pastabas: Darbdavys, išskyrus valstybės ar savivaldybės institucijas ar įstaigas, išlaikomas iš valstybės ar savivaldybės biudžeto, Valstybinio socialinio draudimo fondo biudžeto ar iš kitų valstybės įsteigtų fondų lėšų, valstybės ar savivaldybės įmones, viešąsias įstaigas, kurių savininkė yra valstybė arba savivaldybė, ar Lietuvos bankas, turi teisę nutraukti darbo sutartį su darbuotoju dėl priežasčių, nenurodytų šio Kodekso 56 straipsnio 1 dalyje įspėjęs prieš tris darbo dienas ir sumokėjęs ne mažesnę kaip šešių mėnesių vidutinio darbo užmokesčio dydžio išeitinę išmoką. Neatsižvelgti dėl išmokos dydžio, kadangi siūlomas 12 mėnesių išeitinės išmokos dydis yra nerealus ir tai lems, kad ši nuostata liks neįgyvendinama. Darbuotojai bus priverčiami išeiti savo noru. Neatsižvelgti dėl siūlymo papildyti straipsnį 3 dalimi – garantijos darbuotojų atstovams yra numatytos 165 straipsnyje, kuriame yra pasakyta, kad darbuotojų atstovavimą įgyvendinantys asmenys, laikotarpiu kuriam jie buvo išrinkti ir 6 mėnesius pasibaigus jų kadencijai negali būti atleisti iš darbo darbdavio iniciatyva ar darbdavio valia be Valstybinės darbo inspekcijos teritorinio skyriaus vadovo sutikimo.
Seimo nariai: Irena Šiaulienė, Kęstutis Daukšys, Petras Gražulis Kristina Miškinienė, Kęstas Komskis 2015-10-07	59	3	Pasiūlymas: Pakeisti 59 straipsnio 3 dalį ir ją išdėstyti taip: „3. Šio straipsnio 1 dalies 4 ir 5 punktuose nustatytais atvejais darbuotojui išmokama jo dviejų mėnesių vieno mėnesio vidutinio darbo užmokesčio dydžio išeitinė išmoka, o jei darbo santykiai tęsiasi trumpiau negu vienus metus – pusės mėnesio vidutinio darbo užmokesčio dydžio išeitinė išmoka.“.	Pritarti iš dalies	Pasiūlymas: Pakeisti 59 straipsnio 3 dalį ir ją išdėstyti taip: „3. Šio straipsnio 1 dalies 4, ir 5 ir 7 punktuose nustatytais atvejais darbuotojui išmokama jo dviejų mėnesių vieno mėnesio vidutinio darbo užmokesčio dydžio išeitinė išmoka, o jei darbo santykiai tęsiasi trumpiau negu vienus metus – pusės mėnesio vidutinio darbo užmokesčio dydžio išeitinė išmoka.“.
Seimo narys Rimantas Jonas Dagys 2015-11-02	60	2	Argumentai: Dažnu atveju nėščia moteris ar jauna mama dėl sveikatos būklės ir šeiminės padėties laikinai negali skirti darbui tiek laiko ir dėmesio, kiek tokioje padėtyje nesantys darbuotojai, todėl teoriškai pagrindas nutraukti su jomis darbo sutartį gali atsirasti visada. Todėl Darbo kodeksas, kuriuo įsipareigojama gerbti šeiminius įsipareigojimus ir nediskriminuoti dėl šeiminės padėties ar ketinimo turėti vaiką, neturėtų sudaryti prielaidų lengvesniam nėščios moters ar jaunos mamos atleidimui. Atkreiptinas dėmesys, kad Estijos darbo santykius reguliuojančiuose įstatymuose panaši nėščiųjų ar jaunų mamų atleidimą lengvinanti nuostata neegzistuoja. Pasiūlymas: Pataisyti 60 straipsnio 2 dalį ir ją išdėstyti taip: „2. Nuo darbdavio sužinojimo apie darbuotojos nėštumą dienos, iki jos kūdikiui sukaks keturi mėnesiai, darbdavys negali įspėti darbuotojos apie būsimą darbo sutarties nutraukimą ar priimti sprendimą nutraukti darbo sutartį kitais, negu nurodyta šio straipsnio 1 dalyje, pagrindais. Jei šiuo laikotarpiu atsirado pagrindas nutraukti darbo sutartį, darbuotoja gali būti įspėta apie darbo sutarties nutraukimą ar sprendimas nutraukti darbo sutartį gali būti priimtas tik jam pasibaigus, išskyrus atvejį, kada darbuotoja yra nėštumo ir gimdymo atostogose arba atostogose vaikui prižiūrėti.“	Nepritarti	Šia nuostata nėra palengvinamas nėščios moters atleidimas, tik patikslinama, kad ji gali būti įspėjama pasibaigus nurodytam laikotarpiui, t.y. tik po to, kai kūdikiui sukaks 4 mėnesiai. Tokiu būdu galiojanti šiandien apsauga netgi yra išplečiama. Be to, nuostata papildoma, kad jei darbuotojai buvo suteiktos nėštumo ir gimdymo arba vaiko priežiūros atostogos, darbo sutartį galima nutraukti tik šioms atostogoms pasibaigus, tai yra maksimaliai vaikui sukakus trejus metus.
Seimo narys Mečislovas Zaščiurinskas 2015-11-05	61	3	Argumentai Atsižvelgiant į argumentus išdėstytus prie pasiūlymo Lietuvos Respublikos darbo kodekso patvirtinimo, įsigaliojimo ir įgyvendinimo įstatymo projektu Nr. XIIP-3234 siūlomo tvirtinti darbo kodekso projekto (toliau - Projektas) 56 str. 7 daliai, teikiamas siūlymas koreguoti susijusią projekto 61 str. 3 dalį. Pasiūlymas Pakeisti Projekto 61 straipsnio 3 dalį ir ją išdėstyti taip: 3. Šio straipsnio 2 dalyje numatytus atveju atleidžiamiems darbuotojams išmokama dviejų dvejų vidutinių darbo užmokesčių dydžio išeitinė išmoka, o jei jų darbo santykiai tęsiasi trumpiau negu vienus metus – pusės jų vieno vidutinio darbo užmokesčio dydžio išeitinė išmoka.	Nepritarti	Trišalėje taryboje buvo susitarta dėl kitokių išmokų dydžių
Seimo narys Naglis Puteikis 2015-11-11	62	3	Argumentai: Projekto rengėjai nepagrįstai susiaurina darbuotojo atstovo sampratą – teisė atstovauti darbuotojų interesams suteikiama tik darbo tarybai, nors tarptautinėje praktikoje įtvirtinta žymiai platesnė samprata, apimanti ir profesines sąjungas, kt. darbuotojų atstovus. Pasiūlymas: Pakeisti 62 straipsnio 3 dalį ir ją išdėstyti taip: „3. Prieš priimdamas sprendimą nutraukti darbo sutartį ar inicijuoti darbo sutarties nutraukimą, darbdavys privalo informuoti darbo tarybą darbuotojų atstovus ir konsultuotis su ja dėl būsimo atleidimo iš darbo padarinių sušvelninimo (perkvalifikavimo, perkėlimo į kitas darbo vietas, darbo laiko režimo pokyčių, didesnių nei šiame Kodekse numatytų išeitinių išmokų dydžio, įspėjimo terminų pratęsimo, laisvo laiko darbo paieškoms ir kt.) priemonių. Konsultacijų metu šalys gali turi sudaryti darbdavio ir darbo tarybos darbuotojų atstovų susitarimą.	Nepritarti	Siūlymas griauna Darbo kodekso projekto socialinės partnerystės sistemą, kur būtent darbo taryboms yra suteikiamos darbuotojų informavimo ir konsultavimo funkcijos.
Seimo narys Rimantas Jonas Dagys 2015-11-02	65	1	Argumentai: Sezoninio darbo sutartis yra galiojančioje Darbo kodekso redakcijoje. Tai yra praktikoje pasiteisinusi nuostata. Pasiūlymas: Papildyti 65 straipsnio 1 dalį nauju punktu ir jį išdėstyti taip: „9) sezoninio darbo sutartis.“	Nepritarti	Buvo atsisakyti sezoninių sutarčių, tačiau įvedama daugiau įvairesnių darbo sutarčių formų, kurios užtikrins darbdavių ir darbuotojų poreikius dirbti jiems patogia forma. Sezoninė sutartis yra terminuotų sutarčių atmaina, jos specialus reguliavimas tampa pertekliniu pakeitus terminuotų sutarčių sudarymo tvarką. Be to, sezoninių sutarčių galiojantis reguliavimas yra formalus ir neužtikrina nei darbuotojo didesnės apsaugos, nei darbdaviui didesnio lankstumo.
Seimo nariai: Algirdas Sysas, Giedrė Purvaneckienė 2015-11-09	65	1	5	Argumentai: Naujai siūloma darbo sutarties rūšis – nenustatytos apimties darbo sutartis – visiškai neužtikrina darbuotojo interesų ir leidžia darbdaviui disponuoti visomis darbo sutarties sąlygomis savo naudai. Tokia darbo sutarties rūšis kol kas yra numatyta tik Jungtinės Karalystės, Nyderlandų teisėje (Belgijoje – su tam tikromis išimtimis), ir Europos Komisija yra pripažinusi tai netaikytina praktika bei laiko blogu pavyzdžiu. Nesuprantama, kodėl Darbo kodekso rengėjai nusprendė pasiremti būtent tokiu pavyzdžiu, kokiu remtis nerekomenduojama, todėl siūloma nenustatytos apimties darbo sutarties atsisakyti. Pasiūlymas: Išbraukti 65 straipsnio 1 dalies 5 punktą, atitinkamai pakeisti punktų numeraciją ir šią dalį išdėstyti taip: „1. Darbo sutartis gali būti: 1) neterminuota darbo sutartis; 2) terminuota darbo sutartis; 3) laikinojo darbo sutartis; 4) pameistrystės darbo sutartis; 5) nenustatytos apimties darbo sutartis; 6) 5) projektinio darbo sutartis; 7) 6) darbo vietos dalijimosi darbo sutartis; 8) 7) darbo keliems darbdaviams sutartis.“.	Nepritarti	Siekiama sudaryti sąlygas lankstesniems darbo santykiams, įvairioms darbo sutarčių rūšims, kurios išjudintų darbo rinką, leistų įsitraukti į darbo rinką kuo daugiau žmonių. Ši darbo sutarties rūšims ypač patraukli jauniems, besimokantiems asmenims, norintiems derinti studijas ir darbinę veiklą ir norintiems įgyti darbo patirties. Galimi ir reguliavimu yra siūlomi papildomi saugikliai, kurie apsaugotų nuo piktnaudžiavimo, nelegalaus darbo ir suteiktų galimybes kontroliuoti ir bausti nusižengiančius darbdavius.
Seimo nariai: Algirdas Sysas, Giedrė Purvaneckienė 2015-11-09	66	1	Argumentai: Įtvirtinus teisę sudaryti terminuotas darbo sutartis, neturėtų būti palikta pernelyg plati laisvė tokias sutartis sudaryti, nes darbdavys gali pasinaudoti šia teise sudarydamas darbo sutartis nuolatinio pobūdžio darbui. Todėl kaip saugiklį siūloma leisti terminuotas darbo sutartis nuolatinio pobūdžio darbui sudaryti tik jei tai numatyta kolektyvinėje sutartyje ir tik įmonėse, kuriose dirba ne daugiau kaip 10 darbuotojų. Be to, siūloma riboti terminuotų darbo sutarčių nuolatiniam darbui skaičių įmonėje, nustatant, kad tokios sutartys gali būti sudaromos su ne daugiau nei puse darbuotojų. Pasiūlymas: Pakeisti 66 straipsnio 1 dalį ir ją išdėstyti taip: „1. Terminuota darbo sutartis yra darbo sutartis, kuri sudaroma tam tikram laikui arba tam tikrų darbų atlikimo laikui. Terminuota darbo sutartis nuolatinio pobūdžio darbui gali būti sudaroma, jeigu dėl to sutarta kolektyvinėje sutartyje. Terminuotos darbo sutartys nuolatinio pobūdžio darbui gali būti sudaromos tik įmonėse, kuriose dirba ne daugiau kaip dešimt darbuotojų, ir su ne daugiau kaip puse darbuotojų.“.	Pritarti iš dalies	Siūloma nuostatą išdėstyti taip: Pakeisti 66 straipsnio 1 dalį ir ją išdėstyti taip: „1. Terminuota darbo sutartis yra darbo sutartis, kuri sudaroma tam tikram laikui arba tam tikrų darbų atlikimo laikui. Terminuota darbo sutartis nuolatinio pobūdžio darbui gali būti sudaroma darbovietėse, kuriose vidutinis darbuotojų skaičius neviršija 50, o kitose darbovietėse - jeigu dėl to sutarta kolektyvinėje sutartyje.“
Seimo nariai: Irena Šiaulienė, Kęstutis Daukšys, Kristina Miškinienė 2015-11-09	66	1	Pasiūlymas: Pakeisti 66 straipsnio 1 dalį ir ją išdėstyti taip: „1. Terminuota darbo sutartis yra darbo sutartis, kuri sudaroma tam tikram laikui arba tam tikrų darbų atlikimo laikui. Terminuota darbo sutartis nuolatinio pobūdžio darbui gali būti sudaroma darbovietėse, kuriose vidutinis darbuotojų skaičius neviršija 50, o kitose darbovietėse - jeigu dėl to sutarta kolektyvinėje sutartyje.“	Pritarti
Seimo narys Rimantas Jonas Dagys 2015-11-02	66	4(N)	Argumentai: Galimybė neribotai sudarinėti terminuotas darbo sutartis skatins darbdavius rinktis šią darbo sutarčių formą dėl mažesnių darbdaviui kylančių įsipareigojimų. Tuo tarpu pagal terminuotą darbo sutartį dirbančių darbuotojų garantijos ir galimybės apginti savo teises yra mažesnės. Pasiūlymas: Papildyti 66 straipsnį nauja dalimi ir ją išdėstyti taip: „4. Terminuotų darbo sutarčių negali būti daugiau kaip 20 procentų nuo visų darbdavio sudarytų darbo sutarčių skaičiaus.“	Nepritarti	Siūlytina alternatyva: Terminuota darbo sutartis nuolatinio pobūdžio darbui gali būti sudaroma darbovietėse, kuriose vidutinis darbuotojų skaičius neviršija 50, o kitose darbovietėse - jeigu dėl to sutarta kolektyvinėje sutartyje.“ Kodekso projekte numatyta papildoma pagal terminuotas sutartis dirbančių darbuotojų apsauga.
Seimo narys Naglis Puteikis 2015-11-11	66	4(N)	Argumentai: Projekto rengėjai nepateikė argumentų, kodėl darbams, kurie yra nuolatinio pobūdžio, siūloma sudaryti terminuotas sutartis, tačiau akivaizdu, kad šia nuostata būtų piktnaudžiaujama. Pasiūlymas: Papildyti 66 straipsnį 4 dalimi: „4. Neleidžiama sudaryti terminuotos darbo sutarties, jeigu darbas yra nuolatinio pobūdžio, išskyrus atvejus, kai tai nustato įstatymai ar kolektyvinės sutartys.“	Nepritarti	Terminuotų darbo sutarčių plėtra – yra vienas iš darbo santykių lankstumo požymių. Projekte pasiūlyti pakakami apribojimai (ribojamas terminuotos sutarties trukmė) ir garantijos (įspėjimas, išeitinė) darbuotojams, dirbantiems pagal terminuotas darbo sutartis. Jie atitinka Europos Sąjungos teisės aktus.
Seimo narys Rimantas Jonas Dagys 2015-11-02	66	5(N)	Argumentai: Apribojimas reikalingas siekiant išvengti darbdavių savivaliavimo be sutarimo su darbuotoju įteisinant terminuotas sutartis į nuolatiniam darbui skirtas darbo vietas. Pasiūlymas: Papildyti 66 straipsnį nauja dalimi ir ją išdėstyti taip: „5. Terminuotos darbo sutartys nuolatinio pobūdžio darbui netaikomos.“	Nepritarti	Siūlomas reguliavimas yra perteklinis, nes kartojama prieš tai esanti nuostata. Turėtina omenyje, kad terminuota darbo sutartis nuolatinio pobūdžio darbui bus sudaroma darbovietėse, kuriose vidutinis darbuotojų skaičius neviršija 50, o kitose darbovietėse - jeigu dėl to sutarta kolektyvinėje sutartyje.“ Terminuotų darbo sutarčių sudarymo galimybė rodo darbo santykių lankstumą, tuo siekiama paskatinti darbdavius drąsiau kurti naujas darbo vietas, o darbuotojams sudaryti daugiau galimybių įsidarbinti.
Seimo nariai: Irena Šiaulienė, Kęstutis Daukšys, Petras Gražulis Kristina Miškinienė, Kęstas Komskis 2015-10-07	67	1	Pasiūlymas: Pakeisti 67 straipsnio 1 dalį ir ją išdėstyti taip: „1. Maksimalus terminuotos darbo sutarties terminas, taip pat paeiliui einančių sutarčių, kurios yra sudarytos su tuo pačiu darbuotoju tai pačiai darbo funkcijai atlikti, bendra maksimali trukmė yra dveji metai., išskyrus jei darbuotojas priimamas laikinai dirbti į laikinai nesančio darbuotojo darbo vietą. Paeiliui einančiomis laikomos darbo sutartys, kurias skiria ne ilgesnis kaip dviejų savaičių laikotarpis.“.	Pritarti iš dalies	Pakeisti 67 straipsnio 1 dalį ir ją išdėstyti taip: „1. Maksimalus terminuotos darbo sutarties terminas, taip pat paeiliui einančių sutarčių, kurios yra sudarytos su tuo pačiu darbuotoju tai pačiai darbo funkcijai atlikti, bendra maksimali trukmė yra dveji metai., išskyrus jei darbuotojas priimamas laikinai dirbti į laikinai nesančio darbuotojo darbo vietą. Paeiliui einančiomis laikomos darbo sutartys, kurias skiria ne ilgesnis kaip dviejų mėnesių savaičių laikotarpis.“.
Seimo narys Mečislovas Zaščiurinskas 2015-11-05	67	1	Argumentai Terminuotos darbo sutartys turi būti sudaromos tik esant objektyvioms priežastims ir turi būti aiškiai apribotos laike protingu terminu, nepriklausomai nuo to ar dalis vykdytos funkcijos pasikeitė, pvz. pakoregavus pareigybės nuostatus. Darbuotojai išsakydami savo nepasitenkinimą terminuotomis sutartimis motyvavo ir tuo, jog tokios sutartys praktiškai užkerta kelia įsigyti šeimai būstą, nes suteikiančios būsto paskolas kredito įstaigos, pajamų iš tokios sutarties nevertina kaip nuolatinių ir būsto paskolos gavimas dirbant pagal terminuotą darbo sutartį yra labai sudėtingas. Siekiant, kad tokia neapibrėžta situacija tęstųsi kuo trumpiau, tiek kiek objektyviai pagrįsta, nesiekiant tokių sutarčių naudoti tik kaip lengvesnę priemonę pakeisti vieną darbuotoją kitu, siūlytina koreguoti Lietuvos Respublikos darbo kodekso patvirtinimo, įsigaliojimo ir įgyvendinimo įstatymo projektu Nr. XIIP-3234 siūlomo tvirtinti darbo kodekso projekto (toliau - Projektas) 67 str. apibrėžiant aiškų maksimalų dviejų metų terminą šiai sutarčių rūšiai. Pasiūlymas: Papildyti ir pakeisti Projekto 67 straipsnio 1 dalį ir ją išdėstyti taip: „1. Maksimalus darbo sutarties terminas, taip pat paeiliui einančių sutarčių, kurios yra sudarytos su tuo pačiu darbuotoju tai pačiai darbo funkcijai atlikti, bendra maksimali trukmė, išskyrus jei darbuotojas priimamas terminuotai dirbti į laikinai nesančio darbuotojo, su kuriuo darbo sutartis nenutraukta, darbo vietą, yra dveji metai. Paeiliui einančiomis laikomos darbo sutartys, kurias skiria ne ilgesnis kaip dviejų savaičių vieno mėnesio laikotarpis. „	Pritarti iš dalies	Terminuotos sutartys – lanksti darbo organizavimo forma ir jų laisvumas padidintų darbo vietų skaičių Lietuvoje. Apsauga, gerokai lenkianti užsienio šalių praktiką ir atitinkanti direktyvos reikalavimus, suteikiama – maksimalus dviejų metų terminas, reglamentuojamas tarpas tarp pratęsimų. Siūlytina keisti taip: Pakeisti 67 straipsnio 1 dalį ir ją išdėstyti taip: „1. Maksimalus terminuotos darbo sutarties terminas, taip pat paeiliui einančių sutarčių, kurios yra sudarytos su tuo pačiu darbuotoju tai pačiai darbo funkcijai atlikti, bendra maksimali trukmė yra dveji metai., išskyrus jei darbuotojas priimamas laikinai dirbti į laikinai nesančio darbuotojo darbo vietą. Paeiliui einančiomis laikomos darbo sutartys, kurias skiria ne ilgesnis kaip dviejų mėnesių savaičių laikotarpis.“.
Seimo narys Naglis Puteikis 2015-11-11	67	1	Argumentai: Nustatytas pernelyg trumpas laikotarpis tarp dviejų sutarčių sudaro palankias sąlygas piktnaudžiavimui, galima prognozuoti, kad sutartys bus nutraukiamos ir sudaromos iš naujo. Pasiūlymas: Pakeisti 67 straipsnio 1 dalį ir ją išdėstyti taip: „1. Maksimalus darbo sutarties terminas, taip pat paeiliui einančių sutarčių, kurios yra sudarytos su tuo pačiu darbuotoju tai pačiai darbo funkcijai atlikti, bendra maksimali trukmė yra dveji metai. Paeiliui einančiomis laikomos darbo sutartys, kurias skiria ne ilgesnis kaip dviejų savaičių mėnesių laikotarpis.“	Pritarti
Seimo nariai: Irena Šiaulienė, Kęstutis Daukšys, Petras Gražulis Kristina Miškinienė, Kęstas Komskis 2015-10-07	67	2	Pasiūlymas: Pakeisti 67 straipsnio 2 dalį ir ją išdėstyti taip: ,,2. Jei nustatytas ar pratęstas darbo sutarties terminas viršija dvejų metų terminą, taip pat paeiliui einančių darbo sutarčių, kaip jos apibrėžtos šio straipsnio 1 dalyje, išskyrus jei darbuotojas priimamas laikinai dirbti į laikinai nesančio darbuotojo darbo vietą, bendra trukmė viršija dvejų metų terminą, tokia sutartis laikoma neterminuota. Tokiu atveju laikotarpiai tarp darbo sutarčių įskaitomi į darbuotojo darbo santykių su darbdaviu trukmę, tačiau neturi būti apmokami.“	Pritarti
Seimo narys Rimantas Jonas Dagys 2015-11-02	67	3	Argumentai: Terminuotoms darbo sutartims privalo būti nustatyti logiški laiko apribojimai, kitaip jos savo esme neatitiks pavadinimo. Pagal terminuotą darbo sutartį dirbančių darbuotojų garantijos ir galimybės apginti savo teises yra mažesnės, todėl Europos Sąjungos mastu būtent neterminuota darbo sutartis yra laikoma įprasta darbo sutarčių rūšimi. Pavyzdžiui, ES Tarybos direktyvoje 1999/70/EB pabrėžiamas ES socialinių partnerių susitarimas, kad nepaisant būtinybės propaguoti lankstaus darbo formas, neterminuotos sutartys yra bendriausia darbo santykių forma, padedanti gerinti pagal jas dirbančių darbuotojų gyventojų kokybę ir jų darbo rezultatus. Pasiūlymas: Pataisyti 67 straipsnio 3 dalį ir ją išdėstyti taip: „3. Su tuo pačiu darbuotoju paeiliui einančių terminuotų darbo sutarčių, sudarytų skirtingoms darbo funkcijoms atlikti, bendra trukmė negali viršyti vienerių penkerių metų. Pažeidus šį reikalavimą, tokia darbo sutartis tampa neterminuota, o laikotarpiai tarp darbo sutarčių įskaitomi į darbuotojo darbo santykių su darbdaviu trukmę, tačiau neturi būti apmokami.“	Nepritarti	Pasiūlymas itin ryškiai išskirtų Lietuvą iš kitų valstybių tarpo, mažintų konkurencingumą ir lankstumą. Turėtina omenyje, kad šiandien galima sudaryti terminuotas sutartis iki penkerių metų trukmės, o įstatymo numatytais atvejais – netgi neribotai. Tuo tarpu pasiūlymas iškreipia visą terminuotos sutarties instituto esmę.
Seimo narys Naglis Puteikis 2015-11-11	67	3	Argumentai: Kadangi nėra apibrėžta, kokios funkcijos laikytinos skirtingomis, atveriamas kelias piktnaudžiavimui, manipuliuojant sąvokomis. Pasiūlymas: Pakeisti 67 straipsnio 3 dalį ir ją išdėstyti taip: „3. Su tuo pačiu darbuotoju paeiliui einančių terminuotų darbo sutarčių, sudarytų skirtingoms darbo funkcijoms atlikti, bendra trukmė negali viršyti penkerių dvejų metų. Pažeidus šį reikalavimą, tokia darbo sutartis tampa neterminuota, o laikotarpiai tarp darbo sutarčių įskaitomi į darbuotojo darbo santykių su darbdaviu trukmę, tačiau neturi būti apmokami.“	Nepritarti	Pasiūlymas itin ryškiai išskirtų Lietuvą iš kitų valstybių tarpo, mažintų konkurencingumą ir lankstumą. Turėtina omenyje, kad šiandien galima sudaryti terminuotas sutartis iki penkerių metų trukmės, o įstatymo numatytais atvejais – netgi neribotai. Tuo tarpu pasiūlymas iškreipia visą terminuotos sutarties instituto esmę.
Seimo narys Mečislovas Zaščiurinskas 2015-11-05	67	3,4	Argumentai Atsižvelgiant į argumentus išsakytus teikiant pasiūlymą Lietuvos Respublikos darbo kodekso patvirtinimo, įsigaliojimo ir įgyvendinimo įstatymo projektu Nr. XIIP-3234 siūlomo tvirtinti darbo kodekso projekto (toliau - Projektas) 67 str. 1 daliai, teikiamas siūlymas išbraukti šio straipsnio 3 dalį ir koreguoti 4 dalį. Pasiūlymas: Išbraukti 67 straipsnio 3 dalį ir koreguoti jo 4 dalį taip: „3. Su tuo pačiu darbuotoju paeiliui einančių terminuotų darbo sutarčių, sudarytų skirtingoms darbo funkcijoms atlikti, bendra trukmė negali viršyti penkerių metų. Pažeidus šį reikalavimą, tokia darbo sutartis tampa neterminuota, o laikotarpiai tarp darbo sutarčių įskaitomi į darbuotojo darbo santykių su darbdaviu trukmę, tačiau neturi būti apmokami. 4. Terminuotų sutarčių, kurių maksimalus terminas negali viršyti penkerių metų, sudarymo galimybę su renkamais ar skiriamais darbuotojais, kūrybinių profesijų, pedagoginiais ir mokslo darbuotojais, kolegialių renkamųjų organų skiriamais darbuotojais ar kitais darbuotojais viešojo intereso gynimo tikslais nustato kiti įstatymai. Tokios sutartys gali būti sudaromos arba pratęstos neribotą skaičių kartų įstatyme nustatytu pagrindu ir kitos šio straipsnio nuostatos joms netaikomos	Nepritarti	Terminuotos sutartys – lanksti darbo organizavimo forma ir jų laisvumas padidintų darbo vietų skaičių Lietuvoje. Apsauga, gerokai lenkianti užsienio šalių praktiką ir atitinkanti direktyvos reikalavimus, suteikiama – maksimalus dviejų metų terminas, reglamentuojamas tarpas tarp pratęsimų.
Seimo narys Rimantas Jonas Dagys 2015-11-02	67	4	Argumentai: Norma neaiški: nesuprantama, ar kalbama apie tam tikroms kadencijoms samdomus darbuotojus, ar viso valstybės sektoriaus darbuotojų įdarbinimą pagal terminuotas darbo sutartis. Dabartinė formuluotė lemtų, kad mokslo ir kiti išvardinti darbuotojai galėtų neribotą laiką būti samdomi pagal terminuotas darbo sutartis ir todėl neturėtų visų darbo teisėje numatytų garantijų. Pasiūlymas: Išbraukti 67 straipsnio 4 dalį ir atitinkamai suderinti straipsnio dalių numeraciją: „4.Terminuotų sutarčių, kurių maksimalus terminas negali viršyti penkerių metų, sudarymo galimybę su renkamais ar skiriamais darbuotojais, kūrybinių profesijų, pedagoginiais ir mokslo darbuotojais, kolegialių renkamųjų organų skiriamais darbuotojais ar kitais darbuotojais viešojo intereso gynimo tikslais nustato kiti įstatymai. Tokios sutartys gali būti sudaromos arba pratęstos neribotą skaičių kartų įstatyme nustatytu pagrindu ir kitos šio straipsnio nuostatos joms netaikomos.“	Nepritarti	Šiuo metu yra visa eilė įstatymų, kurie numato terminuotų sutarčių sudarymą. Šios DK projekto nuostatos panaikinimas visas šias kategorijas (nuo pedagogų iki bendrovių vadovų) paverstų pagal neterminuotas sutartis dirbančiais darbuotojais, kas gali neatitikti jų darbo specifikos, viešojo intereso
Seimo narys Mečislovas Zaščiurinskas 2015-11-05	68	2	Argumentai Teisinis reglamentavimas turi būti aiškus, o nustatomos taisyklių išimtys turi būti pagrįstos. Šiuo atveju atsižvelgtina į profesinių sąjungų pastabą Lietuvos Respublikos darbo kodekso patvirtinimo, įsigaliojimo ir įgyvendinimo įstatymo projektu Nr. XIIP-3234 siūlomo tvirtinti darbo kodekso projekto (toliau - Projektas) 68 str. 2 daliai dėl nurodyto papildomo penkių darbo dienų termino, dėl kurio šalys nebuvo susitarę, nepagrįstumo. Atkreiptinas dėmesys, kad kyla neaiškumų dėl šios nuostatos nesuderinamo su Projekto 67 straipsnyje nustatytu maksimaliu darbo sutarties terminu, t. y. ar ji laikytina pratęsiančia nustatytą maksimalų dviejų metų terminą. Pasiūlymas: Papildyti Projekto 68 straipsnio 2 dalį ir išdėstyti jį taip: „2. Darbo sutartis tampa neterminuota, jei darbo santykiai faktiškai tęsiasi sekančią darbo dieną ne mažiau kaip penkias darbo dienas po termino suėjimo. „	Pritarti iš dalies	Siūlytina išdėstyti taip: Pakeisti 68 straipsnio 2 dalį ir ją išdėstyti taip: „2. Terminuota darbo sutartis tampa neterminuota, jeigu darbo santykiai faktiškai tęsiasi ne mažiau daugiau kaip penkias darbo dienas vieną administracijos darbo dieną po termino suėjimo, išskyrus šio Kodekso 66 straipsnio 3 dalyje nurodytą atvejį.“
Seimo nariai: Irena Šiaulienė, Kęstutis Daukšys, Kristina Miškinienė 2015-11-09	68	2	Pasiūlymas: Pakeisti 68 straipsnio 2 dalį ir ją išdėstyti taip: „2. Terminuota darbo sutartis tampa neterminuota, jeigu darbo santykiai faktiškai tęsiasi ne mažiau daugiau kaip penkias darbo dienas vieną administracijos darbo dieną po termino suėjimo, išskyrus šio Kodekso 66 straipsnio 3 dalyje nurodytą atvejį.“	Pritarti
Seimo narys Naglis Puteikis 2015-11-11	68	3	Argumentai: Kadangi terminuotų darbo sutarčių trukmė dažnai nesiekia metų, nustatytas trumpesnis terminas nėra logiškas ir neužtikrintų tinkamo darbuotojų informavimo. Pasiūlymas: Pakeisti 68 straipsnio 3 dalį ir ją išdėstyti taip: „3. Jei darbo santykiai pagal terminuotą darbo sutartį tęsiasi ilgiau kaip vienus metus tris mėnesius, apie darbo sutarties pasibaigimą dėl termino darbdavys privalo raštu įspėti darbuotoją ne vėliau kaip prieš penkias darbo dienas, o jei darbo santykiai pagal terminuotą darbo sutartį tęsiasi ilgiau kaip treji metai – ne vėliau kaip prieš dešimt darbo dienų. Pažeidęs šią pareigą, darbdavys privalo sumokėti darbuotojui darbo užmokestį už kiekvieną termino pažeidimo dieną, bet ne daugiau kaip atitinkamai už penkias ar dešimt darbo dienų.“	Nepritarti	Šiuo metu įspėjimas iš viso nėra numatytas, todėl siūlomas įspėjimas esant terminuotas sutarčiai pagerina darbuotojų, dirbančių pagal terminuotas darbo sutartis, padėtį. Be to, įspėjimas, esant trumpesnėms terminuotoms darbo sutartims ženkliai padidina darbdaviams administracinę naštą.
Seimo nariai: Algirdas Sysas, Giedrė Purvaneckienė 2015-11-09	68	4	Argumentai: Siūloma įtvirtinti ribojimą darbdaviui nutraukti terminuotą darbo sutartį iki jos termino pabaigos, numatant, kad toks darbo sutarties nutraukimas darbuotojui turi būti kompensuojamas, sumokant jam už likusį sutarties galiojimo laiką vidutinį darbo užmokestį. Pasiūlymas: Pakeisti 68 straipsnio 4 dalį ir ją išdėstyti taip: „4. Jei darbo santykiai pagal terminuotą darbo sutartį tęsėsi ilgiau kaip dvejus metus, darbo sutarčiai pasibaigus dėl jos termino, darbuotojui išmokama jo vieno mėnesio vidutinio darbo užmokesčio dydžio išeitinė išmoka. Darbdavys turi teisę nutraukti terminuotą darbo sutartį iki jos termino pabaigos, jei negalima darbuotojo perkelti jo sutikimu į kitą darbą, sumokėjęs darbuotojui už likusį sutarties galiojimo laiką jo vidutinį darbo užmokestį.“.	Nepritarti	Tokiu atveju pagal terminuotą darbo sutartį dirbantys darbuotojai atsidurtų geresnėje padėtyje nei dirbantys pagal neterminuotą darbo sutartį. Manome, kad turėtų būti taikomos darbo sutarties nutraukimo darbdavio iniciatyva nesant darbuotojo kaltės nuostatos. Su darbuotojais darbo sutartys darbdavio iniciatyva turi būti nutraukiamos tuo pačiu pagrindu (turi galioti DK 56 str.) – priešingu atveju būtų leidžiami net ir diskriminaciniai atleidimai
Seimo narys Naglis Puteikis 2015-11-11	68	4	Argumentai: Kadangi terminuotų darbo sutarčių trukmė dažnai nesiekia metų, nustatytas ilgesnis terminas realiai nepadėtų užtikrinti darbuotojų interesų ir neskatintų darbdavių sudaryti nuolatines darbo sutartis, atsisakant iš esmės ydingų terminuotų sutarčių. Pasiūlymas: Pakeisti 68 straipsnio 4 dalį ir ją išdėstyti taip: „4. Jei darbo santykiai pagal terminuotą darbo sutartį tęsėsi ilgiau kaip dvejus metus, darbo sutarčiai pasibaigus dėl jos termino, darbuotojui išmokama jo vieno mėnesio vidutinio darbo užmokesčio dydžio išeitinė išmoka.“	Nepritarti	Šiuo metu išeitinė išmoka iš viso nėra numatyta, todėl siūloma išmoka esant terminuotas sutarčiai pagerina darbuotojų, dirbančių pagal terminuotas darbo sutartis, padėtį.
Seimo narys Naglis Puteikis 2015-11-11	69	1	Argumentai: Projekto rengėjai siūlo subjektyvią, aiškiai neapibrėžtą, jokiais objektyviais kriterijais neišmatuojamą „objektyviai pagrįstų skirtumų“ sampratą. Tai sudaro sąlygas darbdavio piktnaudžiavimui, vienašališkai nusprendžiant dėl jos turinio. Pasiūlymas: Pakeisti 69 straipsnio 1 dalį ir ją išdėstyti taip: „1. Pagal terminuotas darbo sutartis dirbantiems darbuotojams negali būti sudaromos mažiau palankios darbo sąlygos, įskaitant darbo apmokėjimą, negu palyginamajam pagal neterminuotą darbo sutartį dirbančiam darbuotojui, nebent tokie skirtumai būtų objektyviai pagrįsti.“	Nepritarti	Tokia formuluotė naudojama ES direktyvoje 1999/70, todėl jos platesnis ar siauresnis paaiškinimas privalomame teisės akte (Kodekse) gali nepagrįstai apriboti darbuotojų teises.
Seimo narys Rimantas Jonas Dagys 2015-11-02	69	1 4	Argumentai: Sąvokos „objektyviai pagrįsti“, „objektyviai pagrįsta“ yra per talpios ir leistų darbdaviui praktiškai nevykdyti šio Projekto straipsnio dalių reikalavimų. Pasiūlymas: Pataisyti 69 straipsnio 1 ir 4 dalis bei jas išdėstyti taip: „1. Pagal terminuotas darbo sutartis dirbantiems darbuotojams negali būti sudaromos mažiau palankios darbo sąlygos, įskaitant darbo apmokėjimą, negu palyginamajam pagal neterminuotą darbo sutartį dirbančiam darbuotojui, nebent tokie skirtumai būtų objektyviai pagrįsti.“ „4. Darbuotojo pagal terminuotą darbo sutartį aplinkybė neatleidžia darbdavio nuo pareigos užtikrinti tokio darbuotojo mokymą, kvalifikacijos kėlimą, profesinį tobulėjimą ir karjerą, nebent tai būtų objektyviai nepagrįsta.“	Nepritarti	Tokia formuluotė naudojama ES direktyvoje 1999/70, todėl jos platesnis ar siauresnis paaiškinimas privalomame teisės akte (Kodekse) gali nepagrįstai apriboti darbuotojų teises.
Seimo narys Naglis Puteikis 2015-11-11	69	3	Argumentai: Projekto rengėjai siūlo subjektyvią, aiškiai neapibrėžtą, jokiais objektyviais kriterijais neišmatuojamą „objektyviai pagrįsto“ atsižvelgimo sampratą. Tai sudaro sąlygas darbdavio piktnaudžiavimui, vienašališkai nusprendžiant dėl jos turinio. Pasiūlymas: Pakeisti 68 straipsnio 3 dalį ir ją išdėstyti taip: „3. Nustatant darbo, darbo apmokėjimo, kvalifikacijos kėlimo ar skatinimo sąlygas, darbdaviui draudžiama atsižvelgti į skirtingą pagal terminuotą darbo sutartį ir pagal neterminuotą darbo sutartį dirbančių darbuotojų darbo santykių su darbdaviu trukmę, nebent toks atsižvelgimas yra objektyviai pagrįstas.“	Nepritarti	Tokia formuluotė naudojama ES direktyvoje 1999/70, todėl jos platesnis ar siauresnis paaiškinimas privalomame teisės akte (Kodekse) gali nepagrįstai apriboti darbuotojų teises.
Seimo narys Rimantas Jonas Dagys 2015-11-02	69	5(N)	Argumentai: Dažnu atveju nėščia moteris dėl sveikatos būklės laikinai negali skirti darbui tiek laiko ir dėmesio, kiek kiti tokioje padėtyje nesantys darbuotojai, todėl teoriškai pagrindas nutraukti su jomis darbo sutartį gali atsirasti visada. Todėl Darbo kodeksas, kuriuo įsipareigojama gerbti šeiminius įsipareigojimus ir nediskriminuoti dėl šeiminės padėties ar ketinimo turėti vaiką, neturėtų sudaryti prielaidų lengvam nėščios moters atleidimui. Pasiūlymas: Papildyti 69 straipsnį nauja dalimi bei jas išdėstyti taip: „5. Darbdavys negali atleisti nėščiosios, dirbančios pagal terminuotą darbo sutartį.“	Nepritarti	Darbo sutartis nutraukiama ne teoriniu, o įstatyme numatytu pagrindu, dėl kurio buvimo ar nebuvimo galima kreiptis į DGK ar teismą. Pastarosios kompetentingos institucijos de facto, o ne įstatymų leidėjas a priori turi vertinti priežasties nutraukti darbo santykius pagrįstumą. Nėščiosios darbuotojos palikimas nebeegzistuojančioje darbo vietoje yra socialinės paramos forma, kuri turi būti finansuojama ne darbdavio, o valstybės ar socialinio draudimo lėšomis.
Seimo nariai Kazys Starkevičius, Arvydas Vidžiūnas 2015-11-02	70	1	Argumentai: Įstatymo projekte nėra nustatyta kada darbdavys privalo darbuotoją į darbą priimti pagal neterminuotą darbo sutartį, todėl, neįtvirtinus tokios nuostatos tikėtina, kad darbdaviai turės galimybę piktnaudžiauti ir stengsis nuolatinio pobūdžio darbui priimant darbuotojus visais atvejais sudaryti terminuotas darbo sutartis. Pasiūlymas: 1. Papildyti projekto 70 straipsnį nauja 1 dalimi ir šią dalį išdėstyti taip: “ 1. Priimant darbuotoją nuolatinio pobūdžio darbui, darbdavys su juo sudaro neterminuotą darbo sutartį“	Nepritarti	atkreipti dėmesį, kad siūloma alternatyva, kad terminuota darbo sutartis nuolatinio pobūdžio darbui gali būti sudaroma darbovietėse, kuriose vidutinis darbuotojų skaičius neviršija 50, o kitose darbovietėse - jeigu dėl to sutarta kolektyvinėje sutartyje.“ Kodekso projekte numatyta papildoma pagal terminuotas sutartis dirbančių darbuotojų apsauga. Taip pat yra numatoma, kad sudarius terminuotą darbo sutartį darbdavys mokės dvigubai didesnę nedarbo socialinio draudimo įmoką t.y. 3,6 proc.
Seimo narys Naglis Puteikis 2015-11-11	70	3	Argumentas: Kadangi terminuotų darbo sutarčių trukmė dažnai nesiekia metų, nustatytas informavimo periodiškumas (kartą per metus) nėra logiškas ir neužtikrintų tinkamo darbuotojų informavimo. Pasiūlymas: Pakeisti 70 straipsnio 3 dalį ir ją išdėstyti taip: „3. Darbdaviai kartą du kartus per metus teikia darbo tarybai darbuotojų atstovams informaciją apie terminuotų darbo sutarčių būklę įmonėje, įstaigoje, organizacijoje, nurodydamas darbuotojų, dirbančių pagal terminuotas sutartis, skaičių, užimamas pareigybes ir darbo užmokesčio vidurkį pagal profesijų grupes ir lytį.“	Nepritarti	Darbo kodekso projektu siekiama sumažinti administracinę naštą darbdaviams. Pasiūlymas šią naštą didina, todėl siūlytina į jį neatsižvelgti.
Seimo nariai: Algirdas Sysas, Giedrė Purvaneckienė 2015-11-09	71	1	Argumentai: Siūloma laikinojo darbo sutarties šalimi laikyti tik licenciją turinčią laikinojo įdarbinimo įmonę, nes tokių įmonių veikla yra visiškai neribojama ir nekontroliuojama. Taip pat siūloma pakeisti 71 straipsnio 1 dalį atsižvelgiant į Teisės departamento pastabas. Pasiūlymas: Pakeisti 71 straipsnio 1 dalį ir ją išdėstyti taip: „1. Laikinojo darbo sutartis – susitarimas tarp darbuotojo (toliau – laikinasis darbuotojas) ir darbdavio (toliau – laikinojo įdarbinimo įmonė), pagal kurį laikinasis darbuotojas įsipareigoja tam tikrą laiką atlikti darbo veiklą laikinojo įdarbinimo įmonės nurodyto asmens (toliau – laikinojo darbo naudotojo) naudai ir jam būdamas pavaldus, o darbdavys laikinojo įdarbinimo įmonė įsipareigoja už tai atlyginti. Laikinojo darbo sutarties šalis kaip darbdavys gali būti tik licencijuota laikinojo įdarbinimo įmonė.“.	Nepritarti	Siūlomas reguliavimas būtų griežtesnis, negu yra dabar – šiuo metu tokių įmonių licencijavimas nenumatytas. Licencijos gavimas sukelia didelę naštą verslui. Vienas iš Darbo kodekso tikslų – mažinti administracinę naštą. Juo labiau nėra jokių įrodymų, kad reikia griežtinti tokių įmonių priežiūrą ar jos piktnaudžiautų suteikiamomis teisėmis.
Seimo narys Rimantas Jonas Dagys 2015-11-02	74	1	2	Argumentai: Pagal Lietuvos Respublikos Konstituciją, santuokoje gyvenantys žmonės yra įvardijami kaip šeima, todėl reguliavimas perteklinis. Pasiūlymas: Pataisyti 74 straipsnio 1 dalies 2 punktą bei jį išdėstyti taip: „2) diskriminacijos lyties, seksualinės orientacijos, rasės, tautybės, kalbos, kilmės, pilietybės ir socialinės padėties, tikėjimo, santuokinės, šeiminės padėties, ketinimo turėti vaiką (vaikų), įsitikinimų ar pažiūrų, priklausomybės politinėms partijoms ir asociacijoms, amžiaus pagrindais uždraudimo.“	Nepritarti	Santuokinė ir šeiminė padėtis yra skirtingi diskriminacijos pagrindai, todėl turi būti taip pat atskirai įvardinti.
Seimo narys Mečislovas Zaščiurinskas 2015-11-11	74	1	Argumentai Lietuvos Respublikos darbo kodekso patvirtinimo, įsigaliojimo ir įgyvendinimo įstatymo projektu Nr. XIIP-3234 siūlomo tvirtinti darbo kodekso projekto (toliau - Projektas) 74 str. 1 dalies 1 punktas tikslintas aiškiai išskiriant įstatymų saugotiną gėrį. Šiuo atveju - motinos ir vaiko sveikatą, vaiko teisę augti su tėvais, pastariesiems užtikrinant darbo sąlygas leidžiančias suderinti vaiko interesus ir tėvų galimybę dirbti ir užsidirbti. Pasiūlymas: Pakeisti Projekto 74 straipsnio 1 dalies 1 punktą taip: „1) nėščių, neseniai pagimdžiusių, ar krūtimi maitinančių darbuotojų, darbuotojų auginančių vaikų iki trejų metų bei maitinančių motinų apsaugos ir asmenų iki aštuoniolikos metų apsaugos; „	Nepritarti	Perkeltas EUROPOS PARLAMENTO IR TARYBOS DIREKTYVOS 2008/104/EB 2008 m. lapkričio 19 d. dėl darbo per laikinojo įdarbinimo įmones 5 Str. a) punktas, taikantis vienodo požiūrio principą į nėščias ir maitinančias (angl. nursing - act or season of breast feeding) motinas, vaikus ir jaunimą. Laikinųjų darbuotojų pagrindinės darbo ir įdarbinimo sąlygos jų paskyrimo į įmonę laikinojo darbo naudotoją laikotarpiu yra bent tokios, kokios būtų taikomos, jei ta įmonė būtų juos tiesiogiai įdarbinusi tai pačiai darbo vietai užimti. Apsauga taikoma maitinančioms krūtimi motinoms. (Netikslus direktyvos vertimas.) Nėra pateikta argumentų, kodėl būtent laikinojo įdarbinimu atveju reikalinga saugoti tokį gėrį. TARYBOS DIREKTYVA 92/85/EEB 1992 m. spalio 19 d. dėl priemonių, skirtų skatinti, kad būtų užtikrinta geresnė nėščių ir neseniai pagimdžiusių arba maitinančių krūtimi darbuotojų sauga ir sveikata, nustatymo (dešimtoji atskira direktyva, kaip numatyta Direktyvos 89/391/EEB 16 straipsnio 1 dalyje) skatinti, kad būtų užtikrinta geresnė nėščių, neseniai pagimdžiusių arba maitinančių krūtimi darbuotojų darbo sauga ir sveikatos apsauga.
Seimo narys Naglis Puteikis 2015-11-11	74	2	Argumentai: Projekto rengėjų siūlomas reglamentavimas sukuria galimybę diskriminuoti laikinus darbuotojus, palyginus su kitais tą pačią funkciją atliekančiais darbuotojais. Pasiūlymas: Pakeisti 74 straipsnio 2 dalį ir ją išdėstyti taip: „2. Laikinojo įdarbinimo įmonė privalo užtikrinti, kad už darbą laikinojo darbo naudotojui laikino darbuotojo darbo užmokestis būtų ne mažesnis už užmokestį, koks būtų jam mokamas, jeigu laikinojo darbo naudotojas būtų laikiną darbuotoją įdarbinęs pagal darbo sutartį toje pačioje darbo vietoje, išskyrus, kai pagal neterminuotą laikinojo darbo sutartį dirbantys laikini darbuotojai tarp siuntimų gauna darbo užmokestį iš laikinojo įdarbinimo įmonės ir šio darbo užmokesčio dydis tarp siuntimų yra toks pats kaip ir siuntimų metu. Už pareigos mokėti laikinam darbuotojui už darbą laikinojo darbo naudotojui tokį darbo užmokestį, koks būtų jam mokamas, jeigu laikinojo darbo naudotojas būtų laikinąjį darbuotoją įdarbinęs pagal darbo sutartį toje pačioje darbo vietoje, įvykdymą laikinojo darbo naudotojas atsako subsidiariai.“	Nepritarti	Projektas atitinka 2008 m. lapkričio 19 d. Europos Parlamento ir Tarybos direktyva 2008/104/EB dėl darbo per laikinojo įdarbinimo įmones nuostatas
Seimo narys Naglis Puteikis 2015-11-11	74	3	Argumentas: Kadangi terminuotų darbo sutarčių trukmė dažnai nesiekia metų, nustatytas informavimo periodiškumas (kartą per metus) nėra logiškas ir neužtikrintų tinkamo darbuotojų informavimo. Pasiūlymas: Pakeisti 70 straipsnio 3 dalį ir ją išdėstyti taip: „3. Darbdaviai kartą du kartus per metus teikia darbo tarybai darbuotojų atstovams informaciją apie terminuotų darbo sutarčių būklę įmonėje, įstaigoje, organizacijoje, nurodydamas darbuotojų, dirbančių pagal terminuotas sutartis, skaičių, užimamas pareigybes ir darbo užmokesčio vidurkį pagal profesijų grupes ir lytį.“	Pritarti iš dalies	Siūlytina rašyti „ne rečiau kaip kartą per metus“.
Seimo narys Naglis Puteikis 2015-11-11	75	Argumentai: Projekto rengėjų siūlomas reglamentavimas sukuria galimybę diskriminuoti pagal neterminuotą laikinojo darbo sutartį dirbančius darbuotojus ir nustato jiems su civilizuota darbo santykių samprata nesuderinamą prievolę 5 dienas dirbti nemokamai. Pasiūlymas: Pakeisti 75 straipsnį ir jį išdėstyti taip: „Pagal neterminuotą laikinojo darbo sutartį dirbančio laikino darbuotojo, taip pat laikino darbuotojo, kurio terminuota laikinojo darbo sutartis nesibaigia pasibaigus darbui pas konkretų laikinojo darbo naudotoją, laikotarpiai už laikotarpius tarp siuntimų dirbti iki penkių darbo dienų iš eilės neapmokami. Už kitas dienas tarp siuntimų dirbti laikinam darbuotojui turi būti mokama ne mažiau kaip Lietuvos Respublikos Vyriausybės patvirtinta minimalioji mėnesinė alga, nebent laikinas darbuotojas atsisakė dirbti pas darbdavio nurodytą konkretų laikinojo darbo naudotoją.“	Nepritarti	Projektas atitinka 2008 m. lapkričio 19 d. Europos Parlamento ir Tarybos direktyva 2008/104/EB dėl darbo per laikinojo įdarbinimo įmones nuostatas
Seimo narys Naglis Puteikis 2015-11-11	78	3	Argumentai: Būtina konkrečiomis priemonėmis užkardyti piktnaudžiavimą. Pasiūlymas: Papildyti 78 straipsnio 3 dalį 6 punktu: „6. Vienam darbdaviui tuo pačiu metu dirbančių darbuotojų per laikinojo įdarbinimo įmones negali viršyti vieno dešimtadalio visų galiojančių jo darbo sutarčių skaičiaus.“	Nepritarti	Pasiūlymas neatitinka 2008 m. lapkričio 19 d. Europos Parlamento ir Tarybos direktyva 2008/104/EB dėl darbo per laikinojo įdarbinimo įmones 4 straipsnio nuostatų
Seimo narys Rimantas Jonas Dagys 2015-11-02	80	Argumentai: Sezoninio darbo sutartis yra galiojančioje Darbo kodekso redakcijoje. Tai yra pasiteisinusi nuostata žemės ūkio srityje. Pasiūlymas: VI skyriaus „Terminuota darbo sutartis“ antrą skirsnį „Laikinojo darbo sutartys“ papildyti nauju straipsniu, atitinkamai suderinti straipsnių numeraciją, o naują straipsnį išdėstyti taip: „80 straipsnis. Sezoninė darbo sutartis 1. Sezoninė darbo sutartis sudaroma sezoniniams darbams atlikti. Sezoniniais vadinami darbai, kurie dėl gamtinių ir klimato sąlygų dirbami ne visus metus, o tam tikrais periodais (sezonais), ne ilgesniais kaip aštuoni mėnesiai (vienas po kito einančių dvylikos mėnesių laikotarpiu), ir yra įtraukti į sezoninių darbų sąrašą. 2. Sezoninių darbų sąrašą, sezoninės darbo sutarties sudarymo, pakeitimo ir nutraukimo, taip pat darbo ir poilsio laiko ir darbo apmokėjimo ypatybes remdamasi šiuo Kodeksu nustato Vyriausybė.“	Nepritarti	Sezoninio darbo sutarties papildomas reguliavimas, kaip siūloma, nėra reikalingas nes apsikeitusio terminuotų sutarčių reguliavimo. Šiuo metu jis yra formalus, biurokratiškas, neužtikrina nei darbuotojo apsaugos, nei darbdavio lankstumo poreikių, todėl naikintinas.
Seimo nariai: Algirdas Sysas, Giedrė Purvaneckienė 2015-11-09	84-87	Argumentai: Naujai siūloma darbo sutarties rūšis – nenustatytos apimties darbo sutartis – visiškai neužtikrina darbuotojo interesų ir leidžia darbdaviui disponuoti visomis darbo sutarties sąlygomis savo naudai. Tokia darbo sutarties rūšis kol kas yra numatyta tik Jungtinės Karalystės, Nyderlandų teisėje (Belgijoje – su tam tikromis išimtimis), ir Europos Komisija yra pripažinusi tai netaikytina praktika bei laiko blogu pavyzdžiu. Nesuprantama, kodėl Darbo kodekso rengėjai nusprendė pasiremti būtent tokiu pavyzdžiu, kokiu remtis nerekomenduojama, todėl siūloma nenustatytos apimties darbo sutarties atsisakyti. Pasiūlymas: Išbraukti II dalies VI skyriaus Ketvirtąjį skirsnį. „KETVIRTASIS SKIRSNIS NENUSTATYTOS APIMTIES DARBO SUTARTIS 84 straipsnis. Nenustatytos apimties darbo sutarties sąvoka ir turinys 1. Nenustatytos apimties darbo sutartis – tai tokia darbo sutartis, pagal kurią darbo sutartyje darbo funkcijos atlikimo laikas iš anksto nenustatytas, tačiau darbuotojas įsipareigoja darbo funkciją atlikti darbdavio kvietimu, o darbdavys įsipareigoja darbuotojui sumokėti už jo atliktą darbą. 2. Be šiame Kodekse nustatytų būtinųjų darbo sutarties sąlygų, nenustatytos apimties darbo sutartyje turi būti susitarta dėl kvietimo darbuotojui dirbti formos ir įteikimo tvarkos. 3. Darbo užmokestis darbuotojui mokamas tik už laiką, kurį darbuotojas turėjo vykdyti darbo funkciją pagal darbdavio kvietimą dirbti, išskyrus šio straipsnio 4 dalyje nustatytą atvejį. Darbo užmokestis sumokamas sutartyje nustatytais terminais, tačiau ne rečiau kaip du kartus per mėnesį, jei tą mėnesį buvo dirbama pagal darbdavio kvietimą. 4. Minimalioji darbo trukmė, kurią turi išdirbti darbuotojas, yra aštuonios valandos per kalendorinį mėnesį. Jei darbuotojas nėra pakviestas dirbti tokios minimaliosios trukmės darbo arba jo neišdirba, jam turi būti sumokėtas atlyginimas už aštuonių darbo valandų darbą. 5. Vienam darbdaviui tuo pačiu metu galiojančių nenustatytos apimties darbo sutarčių skaičius negali viršyti vieno dešimtadalio visų jo darbo sutarčių. Jeigu įmonėje yra mažiau kaip 10 darbo vietų (pareigybių), tai toje įmonėje negali būti sudaryta ir galioti daugiau kaip viena nenustatytos apimties darbo sutartis. 6. Draudžiama sudaryti nenustatytos apimties darbo sutartis dirbti statybos darbus, taip pat darbus namų ūkyje. Apie priimtą į darbą pagal nenustatytos apimties darbo sutartį darbuotoją darbdavys privalo pranešti Valstybinei darbo inspekcijai Lietuvos Respublikos Vyriausybės ar jos įgaliotos institucijos nustatyta tvarka ir terminais. 85 straipsnis. Kvietimas dirbti 1. Darbo veiklos apimtis darbo valandomis nustatoma darbdaviui pateikus darbuotojui kvietimą dirbti. Jame nurodomas darbo valandų per pamainą (darbo dieną) skaičius, darbo režimas, darbo pradžia ir pabaiga ar darbo dienų skaičius. 2. Darbuotojas turi teisę raštu atsisakyti dirbti pagal kvietimą, jei kvietimas pareiškiamas vėliau kaip penkios kalendorinės dienos iki darbo pradžios. Toks atsisakymas nelaikomas darbo pareigų pažeidimu. 3. Darbuotojui pradėjus dirbti, kvietime dirbti nustatytą darbo valandų per darbo dieną (pamainą) skaičių, darbo režimą, darbo pabaigą darbdavys turi teisę vienašališkai pakeisti, įspėjęs darbuotoją prieš vieną darbo dieną, nebent darbo sutartyje nustatytas kitas terminas. Darbuotojui nesutikus dirbti darbdavio pakeistomis kvietime sąlygomis, darbo funkcijos vykdymas baigiasi pagal darbuotojui įteiktame pirminiame kvietime nustatytas sąlygas. Toks nesutikimas nelaikomas darbo pareigų pažeidimu. 86 straipsnis. Draudimai darbdaviui Darbdaviui draudžiama: 1) trukdyti darbuotojui nenustatytos apimties darbo sutarties metu dirbti kitam darbdaviui pagal darbo sutartį, nepriklausomai nuo jos rūšies; 2) bloginti darbuotojo darbo sąlygas dėl to, kad jis atsisakė priimti kvietimą ar keisti kvietime nurodytą darbo funkcijos apimtį. 87 straipsnis. Nenustatytos apimties darbo sutarties pasibaigimas Be šiame Kodekse numatytų darbo sutarties pasibaigimo pagrindų, nenustatytos apimties darbo sutartis taip pat pasibaigia: 1) darbuotojui vienašališkai nutraukus sutartį raštu įspėjus darbdavį prieš penkias darbo dienas; 2) darbdaviui vienašališkai nutraukus sutartį dėl to, kad darbuotojas atsisakė priimti laiku pateiktą kvietimą dirbti daugiau kaip tris kartus per pastaruosius tris mėnesius. Tokiu atveju darbuotojas įspėjamas raštu prieš penkias darbo dienas ir atleidžiamas sumokėjus penkių darbo dienų vidutinio darbo užmokesčio išeitinę išmoką.“.	Nepritarti	Siekiama sudaryti sąlygas lankstesniems darbo santykiams, įvairioms darbo sutarčių rūšims, kurios išjudintų darbo rinką, leistų įsitraukti į darbo rinką kuo daugiau žmonių. Ši darbo sutarties rūšims ypač patraukli jauniems, besimokantiems asmenims, norintiems derinti studijas ir darbinę veiklą ir norintiems įgyti darbo patirties. Galimi ir reguliavimu yra siūlomi papildomi saugikliai, kurie apsaugotų nuo piktnaudžiavimo, nelegalaus darbo ir suteiktų galimybes kontroliuoti ir bausti nusižengiančius darbdavius.
Seimo narys Naglis Puteikis 2015-11-11	84-87	Argumentai: Nenustatytos apimties darbo sutartis visiškai neužtikrina darbuotojo interesų ir leidžia darbdaviui manipuliuoti visomis darbo sutarties sąlygomis savo naudai. Siūloma nenustatytos apimties darbo sutarties atsisakyti. Pasiūlymas: Panaikinti ketvirtą skirsnį „Nenustatytos apimties darbo sutartis“ su visais straipsniais. KETVIRTASIS SKIRSNIS NENUSTATYTOS APIMTIES DARBO SUTARTIS 84 straipsnis. Nenustatytos apimties darbo sutarties sąvoka ir turinys 1. Nenustatytos apimties darbo sutartis – tai tokia darbo sutartis, pagal kurią darbo sutartyje darbo funkcijos atlikimo laikas iš anksto nenustatytas, tačiau darbuotojas įsipareigoja darbo funkciją atlikti darbdavio kvietimu, o darbdavys įsipareigoja darbuotojui sumokėti už jo atliktą darbą. 2. Be šiame Kodekse nustatytų būtinųjų darbo sutarties sąlygų, nenustatytos apimties darbo sutartyje turi būti susitarta dėl kvietimodarbuotojui dirbti formos ir įteikimo tvarkos. 3. Darbo užmokestis darbuotojui mokamas tik už laiką, kurį darbuotojas turėjo vykdyti darbo funkciją pagal darbdavio kvietimą dirbti, išskyrus šio straipsnio 4 dalyje nustatytą atvejį. Darbo užmokestis sumokamas sutartyje nustatytais terminais, tačiau ne rečiau kaip du kartus per mėnesį, jei tą mėnesį buvo dirbama pagal darbdavio kvietimą. 4. Minimalioji darbo trukmė, kurią turi išdirbti darbuotojas, yra aštuonios valandos per kalendorinį mėnesį. Jei darbuotojas nėra pakviestas dirbti tokios minimaliosios trukmės darbo arba jo neišdirba, jam turi būti sumokėtas atlyginimas už aštuonių darbo valandų darbą. 5. Vienam darbdaviui tuo pačiu metu galiojančių nenustatytos apimties darbo sutarčių skaičius negali viršyti vieno dešimtadalio visų jo darbo sutarčių. Jeigu įmonėje yra mažiau kaip 10 darbo vietų (pareigybių), tai toje įmonėje negali būti sudaryta ir galioti daugiau kaip viena nenustatytos apimties darbo sutartis. 6. Draudžiama sudaryti nenustatytos apimties darbo sutartis dirbti statybos darbus, taip pat darbus namų ūkyje. Apie priimtą į darbą pagal nenustatytos apimties darbo sutartį darbuotoją darbdavys privalo pranešti Valstybinei darbo inspekcijai Lietuvos Respublikos Vyriausybės ar jos įgaliotos institucijos nustatyta tvarka ir terminais. 85 straipsnis. Kvietimas dirbti 1. Darbo veiklos apimtis darbo valandomis nustatoma darbdaviui pateikus darbuotojui kvietimą dirbti. Jame nurodomas darbo valandų per pamainą (darbo dieną) skaičius, darbo režimas, darbo pradžia ir pabaiga ar darbo dienų skaičius. 2. Darbuotojas turi teisę raštu atsisakyti dirbti pagal kvietimą, jei kvietimas pareiškiamas vėliau kaip penkios kalendorinės dienos iki darbo pradžios. Toks atsisakymas nelaikomas darbo pareigų pažeidimu. 3. Darbuotojui pradėjus dirbti, kvietime dirbti nustatytą darbo valandų per darbo dieną (pamainą) skaičių, darbo režimą, darbo pabaigą darbdavys turi teisę vienašališkai pakeisti, įspėjęs darbuotoją prieš vieną darbo dieną, nebent darbo sutartyje nustatytas kitas terminas. Darbuotojui nesutikus dirbti darbdavio pakeistomis kvietime sąlygomis, darbo funkcijos vykdymas baigiasi pagal darbuotojui įteiktame pirminiame kvietime nustatytas sąlygas. Toks nesutikimas nelaikomas darbo pareigų pažeidimu. 86 straipsnis. Draudimai darbdaviui Darbdaviui draudžiama: 1) trukdyti darbuotojui nenustatytos apimties darbo sutarties metu dirbti kitam darbdaviui pagal darbo sutartį, nepriklausomai nuo jos rūšies; 2) bloginti darbuotojo darbo sąlygas dėl to, kad jis atsisakė priimti kvietimą ar keisti kvietime nurodytą darbo funkcijos apimtį. 87 straipsnis. Nenustatytos apimties darbo sutarties pasibaigimas Be šiame Kodekse numatytų darbo sutarties pasibaigimo pagrindų, nenustatytos apimties darbo sutartis taip pat pasibaigia: 1) darbuotojui vienašališkai nutraukus sutartį raštu įspėjus darbdavį prieš penkias darbo dienas; 2) darbdaviui vienašališkai nutraukus sutartį dėl to, kad darbuotojas atsisakė priimti laiku pateiktą kvietimą dirbti daugiau kaip tris kartus per pastaruosius tris mėnesius. Tokiu atveju darbuotojas įspėjamas raštu prieš penkias darbo dienas ir atleidžiamas sumokėjus penkių darbo dienų vidutinio darbo užmokesčio išeitinę išmoką.	Nepritarti	Siekiama sudaryti sąlygas lankstesniems darbo santykiams, įvairioms darbo sutarčių rūšims, kurios išjudintų darbo rinką, leistų įsitraukti į darbo rinką kuo daugiau žmonių. Ši darbo sutarties rūšims ypač patraukli jauniems, besimokantiems asmenims, norintiems derinti studijas ir darbinę veiklą ir norintiems įgyti darbo patirties. Galimi ir reguliavimu yra siūlomi papildomi saugikliai, kurie apsaugotų nuo piktnaudžiavimo, nelegalaus darbo ir suteiktų galimybes kontroliuoti ir bausti nusižengiančius darbdavius.
Seimo nariai: Irena Šiaulienė, Kęstutis Daukšys, Petras Gražulis Kristina Miškinienė, Kęstas Komskis 2015-10-07	88	3	1	Pasiūlymas: Pakeisti 88 straipsnio 3 dalies 1 punktą ir jį išdėstyti taip: ,,1) sudarant iki dvejų metų trukmės darbo sutartį su naujai priimamu asmeniu, bet ne daugiau kaip su 10 procentų dirbančių darbuotojų;	Pritarti
Seimo narys Naglis Puteikis 2015-11-11	92-94	Argumentai: Darbo vietos dalijimosi sutartis visiškai neužtikrina darbuotojo interesų ir leidžia darbdaviui manipuliuoti visomis darbo sutarties sąlygomis savo naudai. Siūloma nenustatytos apimties darbo sutarties atsisakyti. Pasiūlymas: Panaikinti šeštą skirsnį „Darbo vietos dalijimosi sutartis“ su visais straipsniais. ŠEŠTASIS SKIRSNIS DARBO VIETOS DALIJIMOSI SUTARTIS 92 straipsnis. Darbo vietos dalijimosi sutarties sąvoka 1. Du darbuotojai gali susitarti su darbdaviu dėl vienos darbo vietos dalijimosi, neviršijant vienam darbuotojui nustatytos maksimaliosios darbo laiko normos. 2. Abiejose darbo sutartyse turi būti nurodyta tokios darbo sutarties rūšis, kito darbuotojo tapatybė ir jo kontaktiniai duomenys, darbuotojo darbo laiko norma (darbo valandų per savaitę skaičius). Nenustačius kitaip sutartyse, laikoma, kad abiejų darbuotojų darbo laiko norma vienoda. 3. Sulygti dėl darbo vietos dalijimosi darbo sutarties galima tiek sudarant naują darbo sutartį, tiek laikinai pakeičiant galiojančią kitos rūšies darbo sutartį. Darbdavys privalo apsvarstyti ir, esant organizacinei ir gamybinei galimybei, tenkinti darbuotojo, auginančio vaiką (įvaikį) iki šešerių metų amžiaus, prašymą laikinai laikotarpyje iki vaikui (įvaikiui) sukaks šešeri metai, pakeisti galiojančią kitos rūšies darbo sutartį darbo vietos dalijimosi sutartimi. Toks darbuotojas turi teisę grįžti dirbti pagal prieš darbo vietos dalijimosi sutartį jam galiojusią kitos rūšies darbo sutartį raštu įspėjęs darbdavį prieš dvi savaites, išskyrus atvejus, kai darbdavys sutinka nesilaikyti šio termino. 93 straipsnis. Darbo laiko režimas 1. Kiekvienas darbuotojas gali pasirinkti savo darbo laiką, susitardamas dėl to su kitu darbuotoju. Bet kuriuo atveju turi būti laikomasi maksimaliojo darbo laiko ir minimaliojo poilsio laiko reikalavimų. 2. Darbdaviui reikalaujant, apie darbo laiko paskirstymą tarp darbuotojų per dieną, savaitę ar ilgesnį laikotarpį darbdavį privaloma informuoti sutartyse nustatytu laiku ir tvarka. 3. Darbo laiko režimas gali būti keičiamas darbuotojų tarpusavio susitarimu, informavus apie tai darbdavį, jei tai nustatyta darbo vietos dalijimosi sutartyse. 4. Darbuotojų susitarimai ir jų vykdymas negali niekaip paveikti darbuotojų pareigos dirbti darbdaviui pagal sulygtą su juo darbo režimą. Visais atvejais darbuotojai privalo taip vienas kitą pakeisti darbe, kad nenukentėtų darbo funkcijos vykdymas. 5. Vieno darbuotojo laikinasis nedarbingumas, atostogos neturi įtakos kito darbuotojo darbo laiko režimui, nebent darbo vietos dalijimosi sutartyse nustatyta kitaip. Darbdavys tokį darbuotoją laikinai gali pakeisti kitu darbuotoju, su kuriuo pagal darbo dalijimosi sutartį dirbantis darbuotojas turi kooperuotis darbo funkcijai įvykdyti. 94 straipsnis. Darbo vietos dalijimosi sutarties pasibaigimas 1. Pasibaigus darbo vietos dalijimosi sutarčiai su vienu darbuotoju, kito darbuotojo darbo vietos dalijimosi sutartis lieka galioti vieną mėnesį, kol darbo vietos dalijimosi sutartis bus sudaryta su kitu darbuotoju. Tokios sutarties nesudarius per minėtą laikotarpį, darbdavys turi teisę atleisti darbuotoją, įspėjęs prieš tris darbo dienas ir išmokėdamas pusės mėnesio darbuotojo vidutinio darbo užmokesčio dydžio išeitinę išmoką, išskyrus šio Kodekso 92 straipsnio 3 dalyje nurodytą darbuotoją, auginantį vaiką (įvaikį) iki šešerių metų amžiaus, kuris lieka dirbti ne viso darbo laiko sąlygomis. 2. Darbo sutarties šalys gali susitarti, kad darbo vietos dalijimosi sutarčiai pasibaigus jos sudaro ne viso darbo laiko darbo sutartį ar kitaip pakeičia darbo sutartį.	Nepritarti	Pasiūlymas nėra argumentuotas. Dėl darbo vietos dalijimosi sutarties buvo sutarta Trišalėje taryboje. Pasiūlymu siekiama užkirsti kelią darbo ir šeiminių interesų darbo ir mokslo galimybių geresniam derinimui, todėl siūlytina tokiam pasiūlymui nepritarti.
Seimo nariai: Algirdas Sysas, Giedrė Purvaneckienė 2015-11-09	92	3	Argumentai: Siekiant saugoti ir ginti šeimų, auginančių vaikus, interesus, atsižvelgiant tiek į vaikų amžių, kai jie dar negali saugiai patys savimi pasirūpinti, tiek į vaikų amžių, kai jie gali pradėti dirbti ir materialiai pradėti būti savarankiškesni, siūloma nustatyti bendrą keturiolikos metų amžiaus ribą visiems vaikams, nepriklausomai, kiek jų auga šeimoje ir vienas ar du tėvai juos augina. Juolab, kad Vaiko teisių apsaugos pagrindų įstatymu ketinama ateityje reguliuoti su vaikų amžiumi susijusias tėvų pareigas. Pasiūlymas: Pakeisti 92 straipsnio 3 dalį ir ją išdėstyti taip: „3. Sulygti dėl darbo vietos dalijimosi darbo sutarties galima tiek sudarant naują darbo sutartį, tiek laikinai pakeičiant galiojančią kitos rūšies darbo sutartį. Darbdavys privalo apsvarstyti ir, esant organizacinei ir gamybinei galimybei, tenkinti darbuotojo, auginančio vaiką (įvaikį) iki šešerių keturiolikos metų amžiaus, prašymą laikinai laikotarpyje iki vaikui (įvaikiui) sukaks šešeri metai keturiolika metų, pakeisti galiojančią kitos rūšies darbo sutartį darbo vietos dalijimosi sutartimi. Toks darbuotojas turi teisę grįžti dirbti pagal prieš darbo vietos dalijimosi sutartį jam galiojusią kitos rūšies darbo sutartį raštu įspėjęs darbdavį prieš dvi savaites, išskyrus atvejus, kai darbdavys sutinka nesilaikyti šio termino.“.	Nepritarti	Pernelyg didelė apsauga daro tėvus nepatrauklius darbo rinkoje ir sumažina jų galimybes įsidarbinti. Manome, kad siūloma apsauga pakankamai subalansuota: ir saugo šeimų interesus, ir pernelyg neapsunkins darbdavių. 3. Sulygti dėl darbo vietos dalijimosi darbo sutarties galima tiek sudarant naują darbo sutartį, tiek laikinai pakeičiant galiojančią kitos rūšies darbo sutartį. Darbdavys privalo apsvarstyti ir, esant organizacinei ir gamybinei galimybei, tenkinti darbuotojo, auginančio vaiką (įvaikį) iki šešerių septynerių metų amžiaus, prašymą laikinai laikotarpyje iki vaikui (įvaikiui) sukaks šešeri septyneri metai, pakeisti galiojančią kitos rūšies darbo sutartį darbo vietos dalijimosi sutartimi. Toks darbuotojas turi teisę grįžti dirbti pagal prieš darbo vietos dalijimosi sutartį jam galiojusią kitos rūšies darbo sutartį raštu įspėjęs darbdavį prieš dvi savaites, išskyrus atvejus, kai darbdavys sutinka nesilaikyti šio termino.“
Seimo nariai: Irena Šiaulienė, Kęstutis Daukšys, Petras Gražulis Kristina Miškinienė, Kęstas Komskis 2015-10-07	94	1	Pasiūlymas: Pakeisti 94 straipsnio 1 dalį ir ją išdėstyti taip: ,,1. Pasibaigus darbo vietos dalijimosi sutarčiai su vienu darbuotoju, kito darbuotojo darbo vietos dalijimosi sutartis lieka galioti vieną mėnesį, kol darbo vietos dalijimosi sutartis bus sudaryta su kitu darbuotoju. Tokios sutarties nesudarius per minėtą laikotarpį, darbdavys turi pasiūlyti darbuotojui dirbti visa apimtimi, o jam atsisakius, turi teisę atleisti darbuotoją, įspėjęs prieš tris darbo dienas ir išmokėdamas pusės mėnesio darbuotojo vidutinio darbo užmokesčio dydžio išeitinę išmoką, išskyrus šio Kodekso 92 straipsnio 3 dalyje nurodytą darbuotoją, auginantį vaiką (įvaikį) iki šešerių septynerių metų amžiaus, kuris lieka dirbti ne viso darbo laiko sąlygomis.“	Pritarti
Seimo narys Naglis Puteikis 2015-11-11	95-98	Argumentai: Darbo keliems darbdaviams sutartis visiškai neužtikrina darbuotojo interesų ir leidžia darbdaviui manipuliuoti visomis darbo sutarties sąlygomis savo naudai. Siūloma nenustatytos apimties darbo sutarties atsisakyti. Pasiūlymas: Panaikinti septintą skirsnį „Darbo keliems darbdaviams sutartis“ su visais straipsniais. SEPTINTASIS SKIRSNIS DARBO KELIEMS DARBDAVIAMS SUTARTIS 95 straipsnis. Darbo keliems darbdaviams sutarties sąvoka 1. Su darbuotoju sudaromoje darbo sutartyje vietoj vieno darbdavio gali būti nurodyti du ar daugiau darbdavių tai pačiai darbo funkcijai atlikti. 2. Kiekvienas darbdavys, atsižvelgdamas į jiems skirtą darbuotojo laiką, turi teisę darbuotojo atžvilgiu įgyvendinti darbdavio teises ir privalo vykdyti darbdavio pareigas, užtikrinti šio Kodekso ir kitų darbo teisės normų taikymą. 3. Darbo keliems darbdaviams sutartyje gali būti nustatyta, kad darbuotojo darbo laikas neskirstomas kiekvienam darbdaviui atskirai, jei darbuotojas vienu metu vykdo kelių darbdavių užduotis, tačiau nustatoma kiekvieno darbdavio apmokama darbo laiko normos dalis. 96 straipsnis. Darbo laiko norma ir darbo laiko režimas 1. Jei sutarta, kad darbuotojo darbo laikas skirstomas kiekvienam darbdaviui atskirai, kiekvienam darbdaviui tenkanti darbuotojo darbo laiko norma nurodoma arba darbo sutartyje, arba ne vėliau kaip penkias darbo dienas jam pranešamame darbo grafike. 2. Darbo laiko režimas ir darbo laiko grafikas turi būti sudaryti taip, kad nebūtų pažeisti maksimaliojo darbo laiko ir minimaliojo poilsio laiko reikalavimai. 97 straipsnis. Pirmasis darbdavys ir kiti darbdaviai 1. Darbo keliems darbdaviams sutartyje darbdavių susitarimu privaloma nurodyti pirmąjį darbdavį, kuris atliks visas darbdavio funkcijas, susijusias su darbo grafiko sudarymu, darbuotojo pajamų apmokestinimu, socialinio draudimo ir kitų įmokų už šį darbuotoją sumokėjimu, informacijos apie jį pateikimu. 2. Kiti darbdaviai pirmajam darbdaviui privalo kompensuoti išlaidas pagal jų sudarytą susitarimą priklausomai nuo darbo laiko, kurį jiems dirbo šis darbuotojas. Šių išlaidų kompensavimas nelaikomas pirmojo darbdavio pajamomis, o visų darbdavių išlaidos prilyginamos darbo sąnaudoms. 3. Visi darbdaviai solidariai atsako dėl savo įsipareigojimų darbuotojui bei prievolių, susijusių su darbuotojo pajamų apmokestinimu, socialinio draudimo ir kitų įmokų už šį darbuotoją sumokėjimu, įvykdymo. 4. Darbuotojas turi teisę bet kurio darbdavio reikalauti įvykdyti darbdavio pareigas pagal darbo sutartį. 5. Pirmasis darbdavys atstovauja visus darbdavius darbo ginčuose su darbuotoju. 98 straipsnis. Darbo keliems darbdaviams sutarties pasibaigimas 1. Darbuotojas turi teisę nutraukti darbo keliems darbdaviams sutartį šio Kodekso nustatytais pagrindais ir tvarka. Pareiškimas nutraukti darbo sutartį yra pateikiamas pirmajam darbdaviui. 2. Bet kuris darbdavys turi teisę inicijuoti darbo keliems darbdaviams sutarties nutraukimą šio Kodekso nustatytais pagrindais ir tvarka, pranešdamas apie tai visoms darbo keliems darbdaviams sutarties šalims. Sprendimą nutraukti darbo sutartį ar siūlyti darbuotojui pakeisti darbo sutartį priima visi darbdaviai kartu, o juos santykiuose su darbuotoju atstovauja pirmasis darbdavys. Atleidžiamam darbuotojui išmokamos sumos tarp darbdavių padalijamos proporcingai kiekvieno darbdavio apmokamai darbo laiko normos daliai. 3. Jei darbo sutartis nėra pakeičiama, nutraukus darbo keliems darbdaviams sutartį, darbuotojo darbo santykiai pasibaigia su visais darbdaviais.	Nepritarti	Visi šie pasiūlymai naikinti darbo sutarčių įvairovę yra neargumentuoti ir neatitinka Darbo kodekso tikslų: lankstanti darbo santykius, kad jie atitiktų besikeičiančias darbo rinkos sąlygas, atsižvelgiant tiek į darbdavio, tiek į darbuotojo poreikius. Šiai sutarties rūšiai buvo pritarta Trišalėje taryboje.
Seimo nariai: Irena Šiaulienė, Kęstutis Daukšys, Petras Gražulis Kristina Miškinienė, Kęstas Komskis 2015-10-07	105	Siekiama tinkamai perkelti 1991 m. spalio 14 d. Tarybos direktyvos dėl darbdavio pareigos informuoti darbuotojus apie galiojančias sutarties arba darbo santykių sąlygas 91/533/EEB 4 straipsnio „Užsienyje dirbantys darbuotojai“ nuostatas. Pasiūlymas: Papildyti 105 straipsnį nauja 6 dalimi: „6. Darbuotojui, kuris išvyksta į kitą valstybę ilgesniam nei trisdešimt dienų laikotarpiui, prieš išvykstant į komandiruotę turi būti suteikiama informacija raštu, kurioje nurodoma: 1) komandiruotės trukmė; 2) valiuta, kuria bus mokamas darbo užmokestis, komandiruotės metu; 3) dienpinigiai ir papildomos sąnaudos (transporto, kelionės, nakvynės ir kitos), patiriamos komandiruotės metu.“	Pritarti iš dalies	Pasiūlymas: Papildyti 105 straipsnį nauja 6 dalimi: „6. Darbuotojui, kuris išvyksta į kitą valstybę ilgesniam nei trisdešimt dienų laikotarpiui, prieš išvykstant į komandiruotę turi būti įteikti šio Kodekso 43 straipsnio 1 ir 2 dalyse nurodyti dokumentai, kuriuose papildomai nurodoma: 1) komandiruotės trukmė; 2) valiuta, kuria bus mokamas darbo užmokestis, komandiruotės metu.“ Pasiūlymas: Papildyti 105 straipsnį nauja 7 dalimi: „7. Šio straipsnio 6 dalyje nurodytam darbuotojui taip pat gali būti taikoma: 1) išmokos pinigais ir natūra, skirtos už darbą kitoje valstybėje; 2) grąžinimo į nuolatinės darbo vietos valstybę sąlygos.“
Seimo narys Naglis Puteikis 2015-11-11	105	Argumentai: Darbo Kodekse turi būti nurodomi minimalūs dydžiai. Darbdaviai paprastai moka tik tai, kas rekomenduojama minimaliai. Pagal rengėjų pasiūlymą suteikiama galimybė visai nemokėti dienpinigių. Pasiūlymas: Pakeisti 105 straipsnio 3 dalį ir ją išdėstyti taip: „3. Jei komandiruotė trunka ilgiau nei darbo diena (pamaina) arba komandiruojama į užsienį, darbuotojui privalo būti mokami dienpinigiai, kurių maksimalius minimalius dydžius ir tvarką nustato Lietuvos Respublikos Vyriausybė arba jos įgaliota institucija.“	Nepritarti	Dienpinigiai yra neapmokestinami, todėl neribojant maksimalių dydžių bus sudaryta galimybė piktnaudžiauti ir keisti darbo užmokestį didesniais dienpinigiais.
Seimo nariai: Irena Šiaulienė, Kęstutis Daukšys, Petras Gražulis Kristina Miškinienė, Kęstas Komskis 2015-10-07	106	2	8	Siekiama tinkamai perkelti 1991 m. spalio 14 d. Tarybos direktyvos dėl darbdavio pareigos informuoti darbuotojus apie galiojančias sutarties arba darbo santykių sąlygas 91/533/EEB 4 straipsnio „Užsienyje dirbantys darbuotojai“ nuostatas. Pasiūlymas: Papildyti 106 straipsnio 2 dalį nauju 8 punktu: „8) nuostatos, nurodytos šio Kodekso 105 straipsnio 6 dalyje.“	Pritarti iš dalies	Pasiūlymas: Papildyti 106 straipsnio 2 dalį nauju 8 punktu: „8) nuostatos, nurodytos šio Kodekso 105 straipsnio 6 ir 7 dalyse.“ Pasiūlymas: Pakeisti 107 straipsnio 1 dalį ir ją išdėstyti taip: „1.Užsienio jurisdikcijai priklausantis darbdavys, komandiruojantis darbuotoją laikinai dirbti Lietuvos Respublikos teritorijoje ilgesniam kaip 30 dienų laikotarpiui arba dirbti statybos darbus, nustatytus Lietuvos Respublikos statybos įstatyme, socialinės apsaugos ir darbo ministro nustatyta tvarka iš anksto informuoja komandiruojamo darbuotojo darbo funkcijos atlikimo vietos Valstybinės darbo inspekcijos teritorinį skyrių apie šiam darbuotojui taikomas šio Kodekso 106 straipsnio 2 dalies 1–7 punktuose nurodytas sąlygas.“
Seimo nariai: Irena Šiaulienė, Kęstutis Daukšys, Petras Gražulis Kristina Miškinienė, Kęstas Komskis 2015-10-07	108	Pasiūlymas: Pakeisti 108 straipsnį ir jį išdėstyti taip: „Darbdaviams, kurių vidutinis darbuotojų skaičius yra mažiau kaip dešimt darbuotojų, netaikomos šio Kodekso nuostatos dėl: 1) informacijos pranešimo apie darbuotojo darbo sąlygas pateikimo darbuotojui per vieną mėnesį (šio Kodekso 43 straipsnis). Tokią informaciją jis privalo pateikti per du mėnesius nuo darbo pradžios; 2) pareigos teikti informaciją darbuotojų patikėtiniui apie nuotolinio darbo (šio Kodekso 51 straipsnis), terminuotų darbo sutarčių (šio Kodekso 70 straipsnio 3 dalis), laikinojo darbo (šio Kodekso 78 straipsnio 4 dalis) būklę įmonėje, įstaigoje, organizacijoje; 3) maksimalaus trijų mėnesių išbandymo termino darbo sutartyse (šio Kodekso 35 straipsnio 2 dalis). Su šių darbdavių darbuotojais sudaromose sutartyse gali būti nustatytas išbandymo laikotarpis, kuris negali būti ilgesnis nei šeši mėnesiai; 43) pareigos darbuotojo prašymu pakeisti darbo laiką ne viso darbo laiko atveju (šio Kodekso 39 straipsnio 3 ir 4 dalys); 54) pareigos patvirtinti atleidžiamų darbuotojų atrankos kriterijus ir sudaryti atrankos komisiją atleidžiant darbuotojus darbdavio iniciatyva nesant jų kaltės (šio Kodekso 56 straipsnio 3 dalis); 6) vieno mėnesio įspėjimo nutraukti darbo sutartį darbdavio iniciatyva termino atleidžiant darbuotoją iš darbo darbdavio iniciatyva nesant jo kaltės (šio Kodekso 56 straipsnio 6 dalis). Atleidžiant darbuotojus iš darbo šiuo pagrindu įspėjimo terminas visiems darbuotojams yra dvi savaitės; 75) pareigos pranešti apie darbo pamainų grafikus ne vėliau kaip prieš penkias darbo dienas; tokie darbdaviai apie darbo pamainų grafikus privalo pranešti ne vėliau kaip prieš tris darbo dienas, nebent su darbuotoju susitariama dėl kitokio kitokių pranešimo būdo ir terminų (šio Kodekso 113 straipsnio 2 dalis); 86) kasmetinių atostogų suteikimo eilės nustatymo taisyklių (šio Kodekso 126 straipsnio 4 dalis). Kasmetinių atostogų suteikimo eilė Kasmetinės atostogos suteikiamos šalių susitarimu nustato patys pagal šio Kodekso ir kitų darbo teisės normų reikalavimus; 97) mokymosi atostogų apmokėjimo darbdavio lėšomis (šio Kodekso 133 straipsnio 3 ir 4 dalys). Mokymosi atostogų apmokėjimą šalys nustato susitarimu; 108) darbuotojų teisės pasinaudoti visomis ar dalimi kasmetinių atostogų; tokie darbdaviai gali nesuteikti darbuotojui kasmetinių atostogų, jei darbo santykiai su darbuotoju trunka trumpiau nei vieni metai, tačiau turi išmokėti kompensaciją už nepanaudotas kasmetines atostogas (šio Kodekso 125 straipsnis).“.	Pritarti
Seimo narys Naglis Puteikis 2015-11-11	110	1	Argumentai: Siekiant išvengti piktnaudžiavimo nustatant darbo laiko režimą bei apskaitant viršvalandžius, siūloma atsisakyti vidutinio darbo laiko sąvokos. Pasiūlymas: Pakeisti 110 straipsnio 1 dalį ir ją išdėstyti taip: „1. Darbo laiko norma, tai yra laiko trukmė, kurią darbuotojas vidutiniškai per tam tikrą laikotarpį turi dirbti darbdaviui, kad atliktų pareigas pagal darbo sutartį (neskaitant papildomo darbo arba viršvalandžių), turi būti nustatyta darbo sutartyje.“	Nepritarti	Vienas iš Darbo kodekso tikslų – lankstinti darbo laiko reguliavimą, kas yra naudinga tiek darbdaviui, tiek darbuotojui. Šis pasiūlymas atmestinas kaip neatitinkantis Darbo kodekso tikslų ir besikeičiančių darbo rinkos sąlygų, o taip pat ir darbuotojų poreikių.
Seimo narys Naglis Puteikis 2015-11-11	110	3	Argumentai: Vienas iš būdų mažinti bedarbystę yra darbo laiko trumpinimas. Taip pat reikia atsižvelgti ir į tai, kad darbo našumas nuolat didėja ir tam pačiam darbo kiekiui atlikti reikia mažiau darbuotojų. Pasiūlymas: Pakeisti 110 straipsnio 3 dalį ir ją išdėstyti taip: „3. Darbuotojo darbo laiko norma yra 40 35 valandųos per savaitę ir 7 valandos per dieną, nebent darbo teisės normos darbuotojui nustato sutrumpintą darbo laiko normą arba šalys susitaria dėl ne viso darbo laiko.“	Nepritarti	Projekte pateikiamas reguliavimas atitinka Europos Sąjungos teisės aktus. Trumpesnio darbo laiko normos gali būti nustatomos darbo ir kolektyvinėse sutartyse. Ryšys tarp sutrumpintos darbo laiko normos ir našumo nėra įrodytas. Valandinės normos įvedimas neatitinka darbo laiko režimo sampratos.
Seimo nariai: Irena Šiaulienė, Kęstutis Daukšys, Petras Gražulis Kristina Miškinienė, Kęstas Komskis 2015-10-07	110	4	Pasiūlymas: Pakeisti 110 straipsnio 4 dalį ir ją išdėstyti taip: „4. Lietuvos Respublikos Vyriausybė nustato sutrumpintas darbo laiko normas, taip pat kasdienės ir savaitės darbo laiko trukmės nustatymo bei apmokėjimo tvarką asmenims, kurių darbo pobūdis yra susijęs su didesne protine, emocine įtampa, ir asmenims, dirbantiems darbo aplinkoje, kurioje įvertinus riziką nustatyta, kad sveikatai kenksmingų veiksnių dydžiai viršija darbuotojų saugos ir sveikatos teisės aktų leistinus dydžius (kiekius) ir techninėmis ar kitomis priemonėmis jų kiekio darbo aplinkoje sumažinti iki sveikatai nekenksmingų dydžių neįmanoma“	Pritarti
Seimo nariai: Algirdas Sysas, Giedrė Purvaneckienė 2015-11-09	110	4	Argumentai: Sutrumpintas darbo laikas pagal 110 straipsnio 4 dalį nustatomas esant išoriniams veiksniams, kurie turi esminės įtakos ir dėl jų darbuotojas negali dirbti pilno darbo laiko, nes tai nėra saugu fiziškai, protiškai, psicholigiškai ar kitaip. Tuo pačiu tai reiškia, kad tie veiksniai negali būti pašalinti, todėl, siekiant kiek įmanoma labiau apsaugoti darbuotoją nuo neigiamų pasekmių, jam trumpinamas darbo laikas. Tačiau tai nereiškia, kad už šiais pagrindais sutrumpintą darbo laiką galima mokėti sumažintą darbo užmokestį, nes darbuotojas padidintą riziką patiria ir dirbdamas sutrumpintą darbo laiką. Remiantis tuo, siūloma nustatyti, kad už sutrumpintą darbo laiką mokama kaip už visą darbo laiką, nes šiuo atveju darbo laikas yra trumpinamas ne darbuotojo prašymu, kai tai lemia asmeninės priežastys ar aplinkybės, o imperatyviai, kai neįmanoma pašalinti rizikos veiksnių. Pasiūlymas: Pakeisti 110 straipsnio 4 dalį ir ją išdėstyti taip: „4. Lietuvos Respublikos Vyriausybė nustato sutrumpintas darbo laiko normas, taip pat kasdienės ir savaitės darbo laiko trukmės nustatymo bei apmokėjimo tvarką asmenims, kurių darbo pobūdis yra susijęs su didesne protine, emocine įtampa, ir asmenims, dirbantiems darbo aplinkoje, kurioje įvertinus riziką nustatyta, kad sveikatai kenksmingų veiksnių dydžiai viršija darbuotojų saugos ir sveikatos teisės aktų leistinus dydžius (kiekius) ir techninėmis ar kitomis priemonėmis jų kiekio darbo aplinkoje sumažinti iki sveikatai nekenksmingų dydžių neįmanoma. Už sutrumpintą darbo laiką mokama kaip už visą darbo laiką.“.	Nepritarti	Apmokėjimo tvarką gali numatyti Vyriausybė, tačiau tai nereiškia, kad ji visais atvejais turi būti vienoda – šiuo metu nepilnamečiams mokama proporcingai dirbtam laikui.
Seimo narys Naglis Puteikis 2015-11-11	111	Argumentai: Siekiant skatinti darbdavių dialogą su darbuotojais bei išvengti piktnaudžiavimo, siūloma palikti dabar galiojančią darbo grafikų derinimo tvarką. Pasiūlymas: Pakeisti 111 straipsnį ir jį išdėstyti taip: „1. Darbo laiko režimas yra darbo laiko normos faktinis paskirstymas per darbo dieną (pamainą), savaitę, mėnesį ar kitą apskaitinį laikotarpį, kuris negali viršyti trijų paeiliui einančių mėnesių. Kiekvieno darbuotojo darbo ir poilsio laiko paskirstymas (kaita) per parą, savaitę ar apskaitinį laikotarpį, taip pat kasdieninio darbo (pamainos) pradžia ir pabaiga nustatoma pagal įmonės, įstaigos, organizacijos darbo tvarkos taisykles. Darbo (pamainų) grafikus tvirtina administracija, suderinusi su įmonės, įstaigos, organizacijos darbuotojų atstovais arba kolektyvinėje sutartyje nustatyta tvarka. 2. Jei darbo teisės normose ar darbo sutartyje nenustatyta kitaip, darbo laiko režimą vienam ar keliems darbuotojams (darbuotojų grupei) arba visiems darbuotojams darbovietėje nustato darbdavys, nustatydamas nustatoma vienąa iš šių darbo laiko režimo rūšių: 1) nekintančią darbo dienos (pamainos) trukmę ir darbo dienų per savaitę skaičių; 2) suminę darbo laiko apskaitą, kai viso apskaitinio laikotarpio darbo laiko norma įvykdoma per apskaitinį laikotarpį; 3) lankstų darbo grafiką, kai darbuotojas privalo darbovietėje būti fiksuotomis darbo dienos (pamainos) valandomis, o kitas tos dienos (pamainos) valandas gali dirbti prieš ar po šių valandų; 4) suskaidytos darbo dienos laiko režimą, kai tą pačią dieną (pamainą) dirbama su pertrauka pailsėti ir pavalgyti, kurios trukmė ilgesnė nei nustatyta maksimali pertraukos pailsėti ir pavalgyti trukmė; 5) individualų darbo laiko režimą. 3. Jei nenustatyta kitaip, laikoma, kad darbo laiko norma įvykdoma per apskaitinį vienos savaitės laikotarpį, kai dirbama penkias dienas per savaitę, o kiekvienos savaitės darbo dienomis valandų skaičius yra vienodas. 4. Darbo laiko režimą valstybės ir savivaldybių įmonėse, įstaigose ir organizacijose nustato Lietuvos Respublikos Vyriausybė, vadovaudamasi šio skyriaus nuostatomis.	Nepritarti	Vienas iš Darbo kodekso tikslų – lankstinti darbo laiko reguliavimą, kas yra naudinga tiek darbdaviui, tiek darbuotojui. Šis pasiūlymas atmestinas kaip neatitinkantis Darbo kodekso tikslų ir besikeičiančių darbo rinkos sąlygų, o taip pat ir darbuotojų poreikių. Seimo nario pasiūlymas perkelti dabar galiojančią vieną teisės normą vietoje siūlomos reguliavimo struktūrosn neatitinka Darbo kodekso koncepcijos. Paminėtina, kad darbo laiko nuostatos buvo sutartos Trišalėje taryboje.
Seimo narys Naglis Puteikis 2015-11-11	112	Argumentai: Siekiant išvengti piktnaudžiavimo nustatant darbo laiko režimą bei apskaitant viršvalandžius, siūloma atsisakyti vidutinio darbo laiko sąvokos. Pasiūlyta atsisakyti papildomo darbo sutarčių. Darbo laiko trumpinimas didina užimtumą šalyje. Pasiūlymas: Pakeisti 112 straipsnį ir jį išdėstyti taip: „Jei šio Kodekso normos nenustato kitaip, darbo laiko režimas negali pažeisti šių maksimaliojo darbo laiko reikalavimų: 1) vidutinis darbo laikas, įskaitant viršvalandžius, tačiau neįskaitant darbo pagal susitarimą dėl papildomo darbo laiko, per kiekvieną septynių dienų laikotarpį negali būti ilgesnis kaip 48 valandos; 2) darbo laikas, įskaitant viršvalandžius ir darbą pagal susitarimą dėl papildomo darbo, per darbo dieną (pamainą) negali būti ilgesnis kaip 12 valandų, neįskaitant pietų pertraukosą, ir 60 48 valandųas per kiekvieną septynių dienų laikotarpį; 3) turi būti laikomasi darbo laiko režimo ypatumų dirbantiems naktį darbuotojams (šio Kodekso 115 straipsnis), nėščioms, neseniai pagimdžiusioms ir krūtimi maitinančioms darbuotojoms ir asmenims iki aštuoniolikos metų, kaip numatyta Darbuotojų saugos ir sveikatos įstatyme; 4) negali būti dirbama daugiau kaip šešias dienas per septynias paeiliui einančias dienas.“	Nepritarti	Vienas iš Darbo kodekso tikslų – lankstinti darbo laiko reguliavimą, kas yra naudinga tiek darbdaviui, tiek darbuotojui. Šis pasiūlymas atmestinas kaip neatitinkantis Darbo kodekso tikslų ir besikeičiančių darbo rinkos sąlygų, o taip pat ir darbuotojų poreikių. Paminėtina, kad darbo laiko nuostatos buvo sutartos Trišalėje taryboje.
Seimo nariai Kazys Starkevičius, Arvydas Vidžiūnas 2015-11-02	112	1	3. Argumentai: Projekte nėra įteisinta darbo laiko trukmė ir maksimalus darbo laikas per savaitę, įskaitant viršvalandžius. Pasiūlymai: 1. Projekto 112 straipsnį papildyti nauju 1 punktu ir jį išdėstyti taip: „1) Darbo laikas negali būti ilgesnis kaip 40 valandų per savaitę“ 2. Projekto 112 straipsnio 1 punkte išbraukti žodį „vidutinis“, įrašyti žodį „maksimalus“ ir visą šį punktą išdėstyti taip: „2) vidutinis maksimalus darbo laikas, įskaitant viršvalandžius, tačiau neįskaitant darbo pagal susitarimą dėl papildomo darbo laiko, per kiekvieną septynių dienų laikotarpį negali būti ilgesnis kaip 48 val.,“ Šio straipsnio 1, 2, 3, 4 punktus laikyti atitinkamai 2, 3, 4, 5 punktais.	Nepritarti	Trišalėje taryboje socialiniai partneriai susitarė dėl darbo laiką reglamentuojančių nuostatų. Be to, vienas iš darbo santykių lankstumo aspektų yra - darbo laiko lankstumas. Darbo laiko lankstumas yra naudingas ne tik darbdaviui, tačiau ir darbuotojui. Atsižvelgus į pasiūlymą darbuotojai neturėtų galimybių dirbti papildomo darbo ir užsidirbti.
Seimo nariai: Irena Šiaulienė, Kęstutis Daukšys, Petras Gražulis Kristina Miškinienė, Kęstas Komskis 2015-10-07	112	5	Pasiūlymas: Papildyti 112 straipsnį 5 punktu ir jį išdėstyti taip: „5) maksimalus darbo laikas, dirbant pagal suminę darbo laiko apskaitą, per kiekvieną septynių dienų laikotarpį negali būti ilgesnis kaip 48 valandos.“	Pritarti
Seimo nariai: Rita Tamašunienė Jaroslav Narkevič Vanda Kravčionok Leonard Talmont Juzef Kvetkovskij Zbignev Jedinskij 2015-10-27	112	Siekiant užkirsti kelią darbo savaitės ilginimui ir dirbančiųjų išnaudojimui. Pasiūlymas: Pakeisti 112 straipsnį ir išdėstyti taip: „Jei šio Kodekso normos nenustato kitaip, darbo laiko režimas negali pažeisti šių maksimaliojo darbo laiko reikalavimų: 1) vidutinis darbo laikas, įskaitant viršvalandžius, tačiau neįskaitant darbo pagal susitarimą dėl papildomo darbo laiko, per kiekvieną septynių dienų laikotarpį negali būti ilgesnis kaip 480 valandosų; 2) darbo laikas, įskaitant viršvalandžius ir darbą pagal susitarimą dėl papildomo darbo, per darbo dieną (pamainą) negali būti ilgesnis kaip 12 valandų, neįskaitant pietų pertraukos, ir 60 50 valandųos per kiekvieną septynių dienų laikotarpį; 3) turi būti laikomasi darbo laiko režimo ypatumų dirbantiems naktį darbuotojams (šio Kodekso 115 straipsnis), nėščioms, neseniai pagimdžiusioms ir krūtimi maitinančioms darbuotojoms ir asmenims iki aštuoniolikos metų, kaip numatyta Darbuotojų saugos ir sveikatos įstatyme; 4) negali būti dirbama daugiau kaip šešias dienas per septynias paeiliui einančias dienas.“	Nepritarti	Trišalėje taryboje buvo susitarta dėl darbo laiką reglamentuojančių nuostatų. Be to, toks pakeitimas sumažintų darbuotojų galimybes dirbti papildomus darbus.
Seimo nariai: Algirdas Sysas, Giedrė Purvaneckienė 2015-11-09	113	1	Argumentai: Siekiant apginti darbuotojų interesus, nustatant suminę darbo laiko apskaitą, siūloma tai suderinti su darbuotojų atstovais. Pasiūlymas: Pakeisti 113 straipsnio 1 dalį ir ją išdėstyti taip: „1. Jei nustatyta suminė darbo laiko apskaita, dirbama darbo pamainų grafikuose nurodytu laiku, laikantis nustatytų maksimalaus darbo laiko reikalavimų. Suminė darbo laiko apskaita nustatoma suderinus su darbuotojų atstovais.“.	Nepritarti	Darbo laiko nuostatos buvo suderintos Trišalėje taryboje. Kadangi darbdavys atsakingas už darbo organizavimą, darbo krūvių paskirstymą, veiklos tęstinumo užtikrinimą, pirmiausia jis nustato darbo laiko režimą. Tuo tarpu jau nustatyto darbo laiko režimo keitimai turės būti suderinti su darbuotoju – tokia nauja nuostata yra pasiekiamas teisių ir interesų balansas.
Seimo nariai: Algirdas Sysas, Giedrė Purvaneckienė 2015-11-09	113	2	Argumentai: Siekiant apginti darbuotojų interesus, 113 straipsnio 2 dalyje siūloma nustatyti, kad darbo pamainų grafikai būtų suderinti su darbuotojų atstovais. Taip pat siūloma atsisakyti išimtinių atvejų, kai darbo grafikai galėtų būti keičiami, įspėjus darbuotoją prieš dvi darbo dienas, nes tai galėtų pažeisti darbuotojo interesus, darbo ir poilsio laiko planavimą, šeiminių įsipareigojimų vykdymą. Pasiūlymas: Pakeisti 113 straipsnio 2 dalį ir ją išdėstyti taip: „2. Darbo pamainų grafikai, iš anksto suderinti su darbuotojų atstovais, pranešami darbuotojams ne vėliau kaip penkios darbo dienos iki jų įsigaliojimo. Jie gali būti keičiami tik išimtiniais atvejais, įspėjus darbuotoją prieš dvi darbuotojo darbo dienas.“.	Nepritarti	Darbo laiko nuostatos buvo suderintos Trišalėje taryboje. Dėl gamybos, darbo organizavimo ar kitų darbdavio veiklos ypatumų gali atsirasti būtinybė keisti pamainų grafiką.
Seimo narys Naglis Puteikis 2015-11-11	113	Argumentai: Siekiant apginti darbuotojų interesus bei išvengti piktnaudžiavimų nustatant suminę darbo laiko apskaitą, siūloma tai suderinti su darbuotojų atstovais. Siūloma atsisakyti išimtinių atvejų, kai darbo grafikai galėtų būti keičiami, įspėjus darbuotoją prieš dvi darbo dienas, nes tai galėtų pažeisti darbuotojo interesus, darbo ir poilsio laiko planavimą, šeiminių įsipareigojimų vykdymą. Siūloma palikti šiuo metu egzistuojantį reguliavimą. Taip pat siūloma už neišdirbtą darbo laiko normą mokėti tiek pat, kaip ir už prastovą. Pasiūlymas: Pakeisti 113 straipsnį ir jį išdėstyti taip: „1. Jei nustatyta suminė darbo laiko apskaita, dirbama darbo pamainų grafikuose nurodytu laiku, laikantis nustatytų maksimalaus darbo laiko reikalavimų. Įmonėse, įstaigose ir organizacijose, atskiruose cechuose, baruose ir darbams esant būtinumui ir suderinus su darbuotojų atstovais ar kitais kolektyvinėje sutartyje nustatytais atvejais galima taikyti suminę darbo laiko apskaitą. Darbo laiko trukmė per apskaitinį laikotarpį neturi viršyti tai darbuotojų kategorijai nustatyto darbo valandų skaičiaus. Jeigu taikoma suminė darbo laiko apskaita, negali būti dirbama daugiau kaip keturiasdešimt aštuonias valandas per savaitę ir dvylika valandų per darbo dieną (pamainą). Apskaitinio laikotarpio trukmė negali būti ilgesnė negu du mėnesiai. 2. Darbo pamainų grafikai pranešami darbuotojams ne vėliau kaip penkios darbo dienos 14 dienų iki jų įsigaliojimo. Jie gali būti keičiami tik išimtiniais atvejais, įspėjus darbuotoją prieš dvi darbuotojo darbo dienas. Kolektyvinėje sutartyje, o kai jos nėra, − darbo tvarkos taisyklėse gali būti nurodyti atvejai, kai darbo grafikai paskelbiami ne vėliau kaip prieš savaitę iki šių grafikų įsigaliojimo. 3. Darbdavys privalo užtikrinti tolygų darbuotojų keitimąsi pamainomis. Teisę pasirinkti pamainą per dvi darbo dienas nuo jų pranešimo turi asmenys, auginantys vaiką iki trejų metų amžiaus, o asmenys, auginantys vaiką iki septynerių metų amžiaus, jeigu yra tokia galimybė. 4. Darbdavys privalo sudaryti darbo pamainų grafikus taip, kad kiek įmanoma tolygiau paskirstytų darbuotojo darbo laiką per apskaitinį laikotarpį. Draudžiama skirti darbuotoją dirbti dvi pamainas iš eilės. 5. Jei apskaitinio laikotarpio pabaigoje darbuotojas dėl jam sudaryto darbo laiko režimo nėra išdirbęs bendros viso apskaitinio laikotarpio darbo laiko normos, už neįvykdytą darbo laiko normą sumokama pusė du trečdaliai jam priklausančio darbo užmokesčio. 6. Jei apskaitinio laikotarpio pabaigoje darbuotojas yra išdirbęs daugiau valandų, negu bendra viso apskaitinio laikotarpio darbo laiko norma, už viršytą darbo laiko normą jam apmokama kaip už viršvalandinį darbą. 7. Dirbant pagal suminę darbo laiką apskaitą, darbo užmokestis mokamas už faktiškai išdirbtą laiką, išskyrus šio straipsnio 5 ir 6 dalyse numatytus atvejus. Darbdavys turi teisę per kiekvieną apskaitinio laikotarpio mėnesį mokėti pastovų darbo užmokestį, nepriklausomai nuo faktiškai išdirbtos darbo laiko normos, o galutinį atsiskaitymą už darbą per apskaitinį laikotarpį pagal faktinius duomenis atlikti apmokėdamas už darbą paskutinį apskaitinio laikotarpio mėnesį.“	Nepritarti	Vienas iš Darbo kodekso tikslų – lankstinti darbo laiko reguliavimą, kas yra naudinga tiek darbdaviui, tiek darbuotojui. Šis pasiūlymas atmestinas kaip neatitinkantis Darbo kodekso tikslų ir besikeičiančių darbo rinkos sąlygų, o taip pat ir darbuotojų poreikių. Kadangi darbdavys atsakingas už darbo organizavimą, darbo krūvių paskirstymą, veiklos tęstinumo užtikrinimą, pirmiausia jis nustato darbo laiko režimą. Tuo tarpu jau nustatyto darbo laiko režimo keitimai turės būti suderinti su darbuotoju – tokia nauja nuostata yra pasiekiamas teisių ir interesų balansas.
Seimo nariai: Irena Šiaulienė, Kęstutis Daukšys, Petras Gražulis Kristina Miškinienė, Kęstas Komskis 2015-10-07	116	4	Pasiūlymas: Pakeisti 116 straipsnio 4 dalį ir ją išdėstyti taip: ,, 4. Darbuotojo buvimas ne darbovietėje, bet esant pasirengusiam atlikti tam tikrus veiksmus ar atvykti į darbovietę kilus būtinybei įprastiniu poilsio laiku (pasyvusis budėjimas namie), nelaikomas darbo laiku, išskyrus faktiškai atliktų veiksmų laiką. Toks budėjimas negali trukti ilgesnį kaip dviejų savaičių vienos savaitės per keturias savaites laikotarpį. Dėl tokio pasyviojo budėjimo namie turi būti susitarta darbo sutartyje ir darbuotojui mokama ne mažesnė kaip 10 procentų dydžio vidutinio darbo užmokesčio per mėnesį priemoka už kiekvieną budėjimo ne darbovietėje savaitę. Už faktiškai atliktus veiksmus apmokama kaip už faktiškai dirbtą darbo laiką.“	Pritarti iš dalies	Atsižvelgiant į šį pasiūlymą ir Seimo nario R.J.Dagio, siūlytina 116 str. 4 d. dėstyti taip: Pasiūlymas: 4. Darbuotojo buvimas ne darbovietėje, bet esant pasirengusiam atlikti tam tikrus veiksmus ar atvykti į darbovietę kilus būtinybei įprastiniu poilsio laiku (pasyvusis budėjimas namie), nelaikomas darbo laiku, išskyrus faktiškai atliktų veiksmų laiką. Toks budėjimas negali trukti ilgesnį kaip dviejų savaičių vienos savaitės per keturias savaites laikotarpį. Dėl tokio pasyviojo budėjimo namie turi būti susitarta darbo sutartyje ir darbuotojui mokama ne mažesnė kaip 10 20 procentų dydžio vidutinio darbo užmokesčio per mėnesį priemoka už kiekvieną budėjimo ne darbovietėje savaitę. Už faktiškai atliktus veiksmus apmokama kaip už faktiškai dirbtą darbo laiką.“
Seimo narys Rimantas Jonas Dagys 2015-11-02	116	4	Argumentai: Priemoka turėtų būti didesnė nei numatyta Projekte, kadangi nepaisant to, kad faktiškai darbuotojas gali būti ne darbo vietoje, tuo metu jis negali nieko kito dirbti ar turėti asmeninių reikalų, kadangi visą laiką turi būti pasirengęs vykti į darbovietę. Pasiūlymas: Pataisyti 116 straipsnio 4 dalį ir ją išdėstyti taip: „4. Darbuotojo buvimas ne darbovietėje, bet esant pasirengusiam atlikti tam tikrus veiksmus ar atvykti į darbovietę kilus būtinybei įprastiniu poilsio laiku (pasyvusis budėjimas namie), nelaikomas darbo laiku, išskyrus faktiškai atliktų veiksmų laiką. Toks budėjimas negali trukti ilgesnį kaip dviejų savaičių per keturias savaites laikotarpį. Dėl tokio pasyviojo budėjimo namie turi būti susitarta darbo sutartyje ir darbuotojui mokama ne mažesnė kaip 10 30 procentų dydžio vidutinio darbo užmokesčio per mėnesį priemoka už kiekvieną budėjimo ne darbovietėje savaitę. Už faktiškai atliktus veiksmus apmokama kaip už faktiškai dirbtą darbo laiką.“	Pritarti iš dalies	Pasiūlymas: Atsižvelgiant į šį pasiūlymą ir Seimo narių grupės pasiūlymą 116 str. 4 dalį siūloma išdėstyti taip: 4. Darbuotojo buvimas ne darbovietėje, bet esant pasirengusiam atlikti tam tikrus veiksmus ar atvykti į darbovietę kilus būtinybei įprastiniu poilsio laiku (pasyvusis budėjimas namie), nelaikomas darbo laiku, išskyrus faktiškai atliktų veiksmų laiką. Toks budėjimas negali trukti ilgesnį kaip vienos savaitės per keturias savaites laikotarpį. Dėl tokio pasyviojo budėjimo namie turi būti susitarta darbo sutartyje ir darbuotojui mokama ne mažesnė kaip 10 20 procentų dydžio vidutinio darbo užmokesčio per mėnesį priemoka už kiekvieną budėjimo ne darbovietėje savaitę. Už faktiškai atliktus veiksmus apmokama kaip už faktiškai dirbtą darbo laiką.“ Reikia turėti omenyje, kad už faktiškai dirbtus darbus turės būti apmokama de facto, todėl tokio dydžio priemoka gali apimti šiuos veiksmus – siūloma paskutinį šios dalies sakinį panaikinti.
Seimo nariai: Algirdas Sysas, Giedrė Purvaneckienė 2015-11-09	116	Argumentai: Budėjimo ypatumai Projekte įtvirtinti visiškai neatsižvelgiant į darbuotojo kaip silpnesnės darbo santykių pusės interesus. Pagal siūlomą 116 straipsnio redakciją, budėjimas – tai tam tikras „namų areštas“ darbuotojui, kai jis, iš vienos pusės, yra laisvas nuo darbo, tačiau, iš kitos pusės, gali būti bet kada pakviestas dirbti, ir už tokius apsunkinimus jam nėra numatytos pakankamos socialinės garantijos. Todėl siūloma 116 straipsnio nuostatas pakeisti, perkeliant dabar galiojančias budėjimą reglamentuojančias Darbo kodekso nuostatas, ypatingai atkreipiant dėmesį į tai, kad už budėjimą namuose turi būti mokamas pilnas darbuotojo darbo užmokestis. Pasiūlymas: Pakeisti 116 straipsnį ir jį išdėstyti taip: „116 straipsnis. Darbo laiko režimo ypatumai budint 1. Kai darbuotojas atlieka savo darbo funkciją budėdamas (aktyvusis budėjimas), darbo dienos (pamainos) trukmė negali viršyti 24 valandų, tačiau negali viršyti darbuotojo darbo laiko normos per maksimalų trijų mėnesių apskaitinį laikotarpį. 2. Kai darbuotojas privalo būti darbdavio nurodytoje vietoje, pasirengęs prireikus atlikti savo funkcijas (pasyvusis budėjimas), darbo dienos (pamainos) trukmė gali būti iki 24 valandų, tačiau negali viršyti darbuotojo darbo laiko normos per maksimalų dviejų mėnesių apskaitinį laikotarpį. Tokiu atveju darbuotojui privalo būti suteikiama galimybė pailsėti ir pavalgyti darbo vietoje. 3. Tiek aktyviai, tiek pasyviai budint darbuotojui turi būti sudarytos sąlygos pavalgyti ir pailsėti. Šių darbuotojų darbo laiko režimui ir apskaitai taikomos suminės darbo laiko apskaitos taisyklės. 4. Darbuotojo buvimas ne darbovietėje, bet esant pasirengusiam atlikti tam tikrus veiksmus ar atvykti į darbovietę kilus būtinybei įprastiniu poilsio laiku (pasyvusis budėjimas namie), nelaikomas darbo laiku, išskyrus faktiškai atliktų veiksmų laiką. Toks budėjimas negali trukti ilgesnį kaip dviejų savaičių per keturias savaites laikotarpį. Dėl tokio pasyviojo budėjimo namie turi būti susitarta darbo sutartyje ir darbuotojui mokama ne mažesnė kaip 10 procentų dydžio vidutinio darbo užmokesčio per mėnesį priemoka už kiekvieną budėjimo ne darbovietėje savaitę. Už faktiškai atliktus veiksmus apmokama kaip už faktiškai dirbtą darbo laiką. 116 straipsnis. Darbo laiko režimo ypatumai budint 1. Ypatingais atvejais, kai reikia užtikrinti įmonėje darbo tvarką ar garantuoti, jog bus atlikti neatidėliotini darbai, darbdavys gali pavesti darbuotojui ne dažniau kaip kartą per mėnesį, o darbuotojo sutikimu – ne dažniau kaip kartą per savaitę budėti įmonėje arba namuose pasibaigus darbo dienai arba poilsio ir švenčių dienomis. 2. Budėjimo laikas įmonėje kartu su darbo dienos (pamainos) trukme (kai budima darbo dienai (pamainai) pasibaigus) negali viršyti šio Kodekso 110 straipsnyje nustatytos darbo dienos (pamainos) trukmės, o budėjimo trukmė įmonėje poilsio ir švenčių dienomis, taip pat namuose negali viršyti aštuonių valandų per parą. Budėjimas įmonėje prilyginamas darbo laikui, o budėjimas namuose – ne mažiau kaip pusei darbo laiko, ir šis laikas turi būti apmokėtas pilnu darbuotojo vidutiniu darbo užmokesčiu. 3. Už budėjimą įmonėje, kai viršijama darbo laiko trukmė, ar namuose per artimiausią mėnesį privalo būti suteikiamas poilsio laikas tokios pat trukmės kaip budėjimas įmonėje ar darbo laikui prilygintas budėjimo laikas (budint namuose), arba darbuotojo pageidavimu šis poilsio laikas gali būti pridedamas prie kasmetinių atostogų, arba apmokama kaip už viršvalandinį darbą. 4. Budėti įmonėje arba namuose negalima skirti asmenų iki aštuoniolikos metų. Nėščios, neseniai pagimdžiusios ir krūtimi maitinančios darbuotojos, darbuotojai, auginantys vaiką iki keturiolikos metų arba neįgalų vaiką iki aštuoniolikos metų, neįgalųjį slaugantys asmenys, neįgalieji, jeigu jiems nedraudžia Neįgalumo ir darbingumo nustatymo tarnybos prie Socialinės apsaugos ir darbo ministerijos išvada, budėti įmonėje arba namuose gali būti skiriami tik jų sutikimu.“.	Nepritarti	Darbo laiko nuostatos buvo suderintos Trišalėje taryboje. Siūlomi pakeitimai aiškiau reglamentuoja budėjimą, o šiuo metu visiškai neveikiantį budėjimą kaip reiškinį padaro aiškiu: darbai skirstomi pagal tai, kar jie dirbami budint aktyviai (apsaugos darbuotojai, budėtojai patalpose ar prie įrengimų), pasyviai (laukimo režimu laukiant galimybes pradėti dirbti – gydytojai budėtojai, gaisrininkai ir pan.). Šis laikas abiem atvejais laikomas darbo laiku ir atlyginamas, tačiau sutvarkomas šiuo metu darbuotojų teises pažeidžiantis buvimas namuose (su telefonu) laukiant įvykio ar galimo, bet nebūtinai įvyksiančio iškvietimo.
Seimo nariai: Irena Šiaulienė, Kęstutis Daukšys, Kristina Miškinienė 2015-11-09	116	4	Pasiūlymas: Pakeisti 116 straipsnio 4 dalį ir ją išdėstyti taip: „4. Darbuotojo buvimas ne darbovietėje, bet esant pasirengusiam atlikti tam tikrus veiksmus ar atvykti į darbovietę kilus būtinybei įprastiniu poilsio laiku (pasyvusis budėjimas namie), nelaikomas darbo laiku, išskyrus faktiškai atliktų veiksmų laiką. Toks budėjimas negali trukti ilgesnį kaip vienos savaitės per keturias savaites laikotarpį. Dėl tokio pasyviojo budėjimo namie turi būti susitarta darbo sutartyje ir darbuotojui mokama ne mažesnė kaip 10 20 procentų dydžio vidutinio darbo užmokesčio per mėnesį priemoka už kiekvieną budėjimo ne darbovietėje savaitę. Už faktiškai atliktus veiksmus apmokama kaip už faktiškai dirbtą darbo laiką	Pritarti iš dalies	Pakeisti 116 straipsnio 4 dalį ir ją išdėstyti taip: „4. Darbuotojo buvimas ne darbovietėje, bet esant pasirengusiam atlikti tam tikrus veiksmus ar atvykti į darbovietę kilus būtinybei įprastiniu poilsio laiku (pasyvusis budėjimas namie), nelaikomas darbo laiku, išskyrus faktiškai atliktų veiksmų laiką. Toks budėjimas negali trukti ilgesnį kaip vienos savaitės per keturias savaites laikotarpį. , dėl Dėl tokio pasyviojo budėjimo namie jo turi būti susitarta darbo sutartyje ir darbuotojui mokama ne mažesnė kaip 10 20 procentų dydžio vidutinio darbo užmokesčio per mėnesį priemoka už kiekvieną budėjimo ne darbovietėje savaitę. Už faktiškai atliktus veiksmus apmokama kaip už faktiškai dirbtą darbo laiką.“
Seimo narys Naglis Puteikis 2015-11-11	116	4	Argumentai: Projekte rengėjai visiškai neatsižvelgia į darbuotojo kaip silpnesnės darbo santykių pusės interesus. Pagal jų pasiūlymą, budėjimas – tai tam tikras „namų areštas“ darbuotojui. Darbuotojui nėra numatytos pakankamos socialinės garantijos. Siūlome palikti dabar galiojantį budėjimo namuose reglamentavimą. Pasiūlymas: Pakeisti 116 straipsnio 4 dalį ir ją išdėstyti taip: „4. Darbuotojo buvimas ne darbovietėje, bet esant pasirengusiam atlikti tam tikrus veiksmus ar atvykti į darbovietę kilus būtinybei įprastiniu poilsio laiku (pasyvusis budėjimas namie), nelaikomas darbo laiku, išskyrus faktiškai atliktų veiksmų laiką. Toks budėjimas negali trukti ilgesnį kaip dviejų savaičių per keturias savaites laikotarpį. Dėl tokio pasyviojo budėjimo namie turi būti susitarta darbo sutartyje ir darbuotojui mokama ne mažesnė kaip 10 procentų dydžio vidutinio darbo užmokesčio per mėnesį priemoka už kiekvieną budėjimo ne darbovietėje savaitę. Už faktiškai atliktus veiksmus apmokama kaip už faktiškai dirbtą darbo laiką. Ypatingais atvejais darbdavys gali pavesti darbuotojui ne dažniau kaip kartą per mėnesį, o darbuotojo sutikimu - ne dažniau kaip kartą per savaitę budėti namuose pasibaigus darbo dienai arba poilsio ir švenčių dienomis. Budėjimo laikas namuose negali viršyti aštuonių valandų per parą. Budėjimas namuose prilyginamas - ne mažiau kaip pusei darbo laiko. Už budėjimą namuose per artimiausią mėnesį privalo būti suteikiamas poilsio laikas tokios pat trukmės kaip darbo laikui prilygintas budėjimo laikas (budint namuose), arba darbuotojo pageidavimu šis poilsio laikas gali būti pridedamas prie kasmetinių atostogų, arba apmokama kaip už viršvalandinį darbą.“	Nepritarti	Darbo laiko nuostatos buvo suderintos Trišalėje taryboje. Siūlomi pakeitimai aiškiau reglamentuoja budėjimą, o šiuo metu visiškai neveikiantį budėjimą kaip reiškinį padaro aiškiu: darbai skirstomi pagal tai, kar jie dirbami budint aktyviai (apsaugos darbuotojai, budėtojai patalpose ar prie įrengimų), pasyviai (laukimo režimu laukiant galimybes pradėti dirbti – gydytojai budėtojai, gaisrininkai ir pan.). Šis laikas abiem atvejais laikomas darbo laiku ir atlyginamas, tačiau sutvarkomas šiuo metu darbuotojų teises pažeidžiantis buvimas namuose (su telefonu) laukiant įvykio ar galimo, bet nebūtinai įvyksiančio iškvietimo.
Seimo nariai: Irena Šiaulienė, Kęstutis Daukšys, Petras Gražulis Kristina Miškinienė, Kęstas Komskis 2015-10-07	117	3	Pasiūlymas: Pakeisti 117 straipsnio 3 dalį ir ją išdėstyti taip: ,,3. Per septynių paeiliui einančių kalendorinių dienų laikotarpį negali būti dirbama ilgiau kaip aštuonias valandas viršvalandžių, nebent darbuotojas savo sutikimą dirbti iki 12 valandų viršvalandžių per savaitę išreikštų raštu. Tokiais atvejais negali būti pažeista maksimali vidutinė 48 valandų darbo laiko trukmė per savaitę, skaičiuojant per apskaitinį vieno mėnesio laikotarpį. Maksimali viršvalandžių trukmė per metus – 180 valandų, o kolektyvinėje sutartyje gali būti susitarta dėl ilgesnės trukmės.“	Pritarti
Seimo nariai: Irena Šiaulienė, Kęstutis Daukšys, Petras Gražulis Kristina Miškinienė, Kęstas Komskis 2015-10-07	121	2	Pasiūlymas: Pakeisti 121 straipsnio 2 dalį ir ją išdėstyti taip: ,,2. Švenčių dieną dirbama tik darbuotojo sutikimu, išskyrus kai dirbama arba dirbant pagal suminę darbo laiko apskaitą ar kitais darbo teisės normų kolektyvinėje sutartyje nustatytais atvejais.“	Pritarti
Seimo nariai: Irena Šiaulienė, Kęstutis Daukšys, Petras Gražulis Kristina Miškinienė, Kęstas Komskis 2015-10-07	122	1	Pasiūlymas: Pakeisti 122 straipsnio 1 dalį ir ją išdėstyti taip: „1. Poilsio diena – diena, kurią nedirbama pagal darbo laiko režimą. Bendrai poilsio diena sekmadienis.“	Pritarti
Seimo narys Naglis Puteikis 2015-11-11	122	1	Argumentai: Siekiant derinti darbuotojo šeimos interesus, reikia nustatyti bendras poilsio dienas. Darbas savaitgaliais apsunkina darbuotojams bendravimą su vaikais. Pasiūlymas: Pakeisti 122 straipsnio 1 dalį ir ją išdėstyti taip: „1. Poilsio diena – diena, kurią nedirbama pagal darbo laiko režimą. Bendra poilsio diena yra sekmadienis, o esant penkių dienų darbo savaitei, - šeštadienis ir sekmadienis.“	Nepritarti	Trišalėje taryboje buvo sutarta, kad bendra poilsio diena yra sekmadienis.
Seimo nariai: Irena Šiaulienė, Kęstutis Daukšys, Petras Gražulis Kristina Miškinienė, Kęstas Komskis 2015-10-07	122	2	Pasiūlymas: Pakeisti 122 straipsnio 2 dalį ir ją išdėstyti taip: ,,2. Skirti dirbti poilsio dieną galima tik darbuotojo sutikimu, išskyrus kai dirbama pagal suminę darbo laiko apskaitą ar kolektyvinėje sutartyje nustatytais atvejais.“.	Pritarti
Seimo nariai: Rita Tamašunienė Jaroslav Narkevič Vanda Kravčionok Leonard Talmont Juzef Kvetkovskij Zbignev Jedinskij 2015-10-27	122	1	Pasiūlymas: Pakeisti 122 straipsnio 1 dalį ir ją išdėstyti taip: „1. Poilsio diena – diena, kurią nedirbama pagal darbo laiko režimą. Bendra poilsio diena - sekmadienis.“	Pritarti
Seimo nariai Kazys Starkevičius, Arvydas Vidžiūnas 2015-11-02	124	2	Argumentai. Projekte drastiškai sumažinama kasmetinių atostogų trukmė, jau pasireiškia gyventojų neigiama reakcija, tai rodo jų skambučiai, el. pašto žinutės, prašymai nebalsuoti iš viso už tokį projektą. Pasiūlymas. Pakeisti projekto 124 straipsnio 2 dalį ir ją išdėstyti taip: „2. Darbuotojams suteikiama ne mažiau kaip dvidešimt keturių darbo dienų (jei dirbama penkias darbo dienas per savaitę) arba ne mažiau kaip dvidešimt keturių aštuonių darbo dienų (jei dirbama šešias darbo dienas per savaitę) kasmetinės atostogas. Jei darbo dienų per savaitę skaičius yra mažesnis arba skirtingas, darbuotojui turi būti suteiktos ne trumpesnės kaip keturių savaičių trukmės atostogos“	Nepritarti	Atostogų trukmė nesumažinta, o iš kalendorinių dienų paversta į darbo dienas, pvz., 28 kalendorines dienas atitinka 20 darbo dienų (nes neimami savaitgaliai, per kuriuos ir taip nereikia eiti į darbą).
Seimo narys Naglis Puteikis 2015-11-11	124	2	Argumentai: Vienas iš būdų mažinti bedarbystę yra darbo laiko trumpinimas. Taip pat reikia atsižvelgti ir į tai, kad darbo našumas nuolat didėja ir tam pačiam darbo kiekiui atlikti reikia mažiau darbuotojų. Pasiūlymas: Pakeisti 122 straipsnio 1 dalį ir ją išdėstyti taip: „2. Darbuotojams suteikiamos ne mažiau kaip dvidešimties keturiasdešimties darbo dienų (jei dirbama penkias darbo dienas per savaitę) arba ne mažiau kaip dvidešimt keturių keturiasdešimt aštuonių darbo dienų (jei dirbama šešias darbo dienas per savaitę) kasmetinės atostogos. Jei darbo dienų per savaitę skaičius yra mažesnis arba skirtingas, darbuotojui turi būti suteiktos ne trumpesnės kaip keturių šešių savaičių trukmės atostogos.“	Nepritarti	Pasiūlymas neatitinka Europos šalių praktikos ir ryškiai mažina šalies konkurencingumą ir investicinį klimatą. Dėl ilgesnių atostogų galima susitarti darbo ir kolektyvinėse sutartyse.
Seimo nariai: Irena Šiaulienė, Kęstutis Daukšys, Petras Gražulis Kristina Miškinienė, Kęstas Komskis 2015-10-07	126	4	Pasiūlymas: Pakeisti 126 straipsnio 4 dalies 1 punktą ir jį išdėstyti taip: „1) nėščios moterys darbuotojos ir darbuotojai, auginantys bent vieną vaiką iki vienų trejų metų amžiaus;“.	Pritarti
Seimo nariai: Irena Šiaulienė, Kęstutis Daukšys, Petras Gražulis Kristina Miškinienė, Kęstas Komskis 2015-10-07	126	4	2	Pasiūlymas: Pakeisti 126 straipsnio 4 dalies 2 punktą ir jį išdėstyti taip: „2) darbuotojai, auginantys bent vieną iki šešerių dešimties metų amžiaus ar neįgalų vaiką;“.	Pritarti
Seimo nariai: Irena Šiaulienė, Kęstutis Daukšys, Petras Gražulis Kristina Miškinienė, Kęstas Komskis 2015-10-07	128	1	Pasiūlymas: Pakeisti 128 straipsnio 1 dalį ir ją išdėstyti taip: „1. Kasmetinių atostogų laiku darbuotojui paliekamas jo vidutinis darbo užmokestis (atostogpinigiai).“.	Pritarti
Seimo nariai: Irena Šiaulienė, Kęstutis Daukšys, Petras Gražulis Kristina Miškinienė, Kęstas Komskis 2015-10-07	128	3	Pasiūlymas: Papildyti 128 straipsnį 3 dalimi: „3. Darbuotojo atskiru prašymu suteikiant kasmetines atostogas atostogpinigiai mokami įprasta darbo užmokesčio mokėjimo tvarka.“.	Pritarti
Seimo nariai: Irena Šiaulienė, Kęstutis Daukšys, Petras Gražulis Kristina Miškinienė, Kęstas Komskis 2015-10-07	128	4	Pasiūlymas: Papildyti 128 straipsnį 4 dalimi: „4. Jeigu darbdavys uždelsė atsiskaityti už kasmetines atostogas, laikotarpis, kurį buvo uždelsta atsiskaityti, pridedamas prie kitų kasmetinių atostogų, jeigu darbuotojas pateikė prašymą per pirmas tris darbo dienas po kasmetinių atostogų.“	Pritarti
Seimo nariai: Irena Šiaulienė, Kęstutis Daukšys, Petras Gražulis Kristina Miškinienė, Kęstas Komskis 2015-10-07	129	3	Pasiūlymas: Papildyti 129 straipsnį 3 dalimi: „3. Įstatymų nustatyta tvarka darbuotojas atleidžiamas nuo pareigos dirbti išsaugant jam darbo vietą, jei tai būtina visuomeninėms valstybinėms, piliečio ar kitoms pareigoms vykdyti.“	Pritarti
Seimo narys Rimantas Jonas Dagys 2015-11-02	132	1	Argumentai: Atostogų trukmė turi būti apibrėžta įstatymų nustatyta tvarka. Pasiūlymas: Pataisyti 132 straipsnio 1 dalį ir ją išdėstyti taip: „1. Pagal šeimos pasirinkimą motinai (įmotei), tėvui (įtėviui), senelei, seneliui arba kitiems giminaičiams, faktiškai auginantiems vaiką, taip pat darbuotojui, paskirtam vaiko globėju, įstatymo numatyta tvarka suteikiamos atostogos vaikui prižiūrėti, kol jam sueis treji metai. Atostogas galima imti visas iš karto arba dalimis. Darbuotojai, turintys teisę gauti šias atostogas, gali jas imti pakaitomis.“	Nepritarti	Šiame straipsnyje nustatyta ir atostogų trukmė ir jų suteikimo tvarka
Seimo nariai: Irena Šiaulienė, Kęstutis Daukšys, Petras Gražulis Kristina Miškinienė, Kęstas Komskis 2015-10-07	133	1	Pasiūlymas: Išbraukti 133 straipsnio 1 dalį, o buvusias 2, 3, 4 dalis atitinkamai laikyti 1, 2, 3 dalimis. „1. Darbuotojams suteikiamos mokymosi atostogos stojamiesiems egzaminams į aukštąsias mokyklas pasirengti ir laikyti po tris dienas kiekvienam egzaminui.“.	Pritarti
Seimo nariai: Irena Šiaulienė, Kęstutis Daukšys, Kristina Miškinienė 2015-11-09	133	3	Pasiūlymas: Pakeisti 133 straipsnio 3 dalį ir ją išdėstyti taip: „3. Darbuotojams, kurių darbo santykiai su darbdaviu tęsiasi ilgiau nei vieni metai, už mokymosi atostogas, trunkančias iki penkių darbo dienų per darbo metus, paliekamas darbo užmokestis, o už mokymosi atostogas per darbo metus, trunkančias iki dvidešimt dešimt darbo dienų, paliekama ne mažiau kaip pusė darbuotojo darbo užmokesčio, nebent darbo teisės normos ar darbo sutartis nustato kitaip.“	Pritarti
Seimo nariai: Algirdas Sysas, Giedrė Purvaneckienė 2015-11-09	135	Argumentai: Siekiant užtikrinti vaikus auginančių darbuotojų interesus ir suteikti galimybę jiems vykdyti šeiminius įsipareigojimus, siūloma nekeisti nusistovėjusios tvarkos ir suteikti galimybę darbuotojams į „mamadienius“ bei „tėvadienius“, apmokant juos 100 procentų darbdavio lėšomis. Atkreiptinas dėmesys, kad mažesnio apmokėjimo įtvirtinimas paskatintų darbuotojus naudotis ne „mamadieniais“ ir „tėvadieniais“, apmokamais, tarkim 50 procentų darbo užmokesčio darbdavio lėšomis, bet laisvą dieną forminti kaip vaiko slaugą, kas leistų už tą dieną gauti 85 procentus darbo užmokesčio iš Sodros biudžeto. Pažymėtina ir tai, kad ateityje Vaiko teisių apsaugos pagrindų įstatyme ketinama įvesti amžiaus ribojimą, nuo kada vaikai galės likti be suaugusiųjų priežiūros. Tokiu atveju „mamadienių“ ir „tėvadienių“ suteikimas bent iš dalies leistų darbuotojams leisti laiką su vaikais mokyklinių atostogų metu, kurių vaikai turi po kelias savaites per metus, o darbuotojams suteikiamų kasmetinių atostogų tam gali neužtekti. Atsižvelgiant į tai, kad 135 straipsnį siūloma papildyti nauja dalimi, kurioje būtų numatyti „mamadieniai“ ir „tėvadieniai“ ir jie būtų pilnai apmokami, siūloma keisti ir 135 straipsnio pavadinimą, kuris laisvą laiką numato tik kaip nemokamą, o jį pakeitus, laisvas laikas galėtų būtų ir mokamas, ir nemokamas. Pasiūlymas: Pakeisti 135 straipsnį ir jį išdėstyti taip: „135 straipsnis. Nemokamos atostogos ir nemokamas laisvas laikas 1. Darbdavys privalo tenkinti darbuotojo prašymą suteikti ne trumpesnės, nei prašo darbuotojas, trukmės nemokamas atostogas, jei jį pateikia: 1) darbuotojas, auginantis vaiką iki keturiolikos metų, – iki keturiolikos kalendorinių dienų; 2) neįgalus darbuotojas, taip pat darbuotojas, auginantis neįgalų vaiką iki aštuoniolikos metų ar slaugantis neįgalų asmenį, kuriam nustatytas nuolatinės slaugos būtinumas, – iki trisdešimties kalendorinių dienų; 3) darbuotojas jo vaiko motinos nėštumo ir gimdymo atostogų metu bei vaiko priežiūros atostogų metu tėvas jo pageidavimu (motina – tėvo atostogų vaikui prižiūrėti metu); šių atostogų bendra trukmė negali viršyti trijų mėnesių; 4) darbuotojas, slaugantis sergantį šeimos narį, – tokiam laikui, kurį rekomenduoja gydymo įstaiga; 5) darbuotojas santuokai sudaryti – iki trijų kalendorinių dienų; 6) darbuotojas dalyvauti mirusio šeimos nario laidotuvėse – iki penkių kalendorinių dienų; 7) darbuotojas kolektyvinėje sutartyje nustatytais atvejais ir tvarka ir joje nustatytos trukmės. 2. Ilgiau nei vieną darbo dieną (pamainą) trunkančios nemokamos atostogos gali būti suteikiamos darbuotojo prašymu ir darbdavio sutikimu. 3. Darbo dienos (pamainos) metu darbuotojo prašymu ir darbdavio sutikimu suteikiamas nemokamas laisvas laikas darbuotojo asmeniniams poreikiams tenkinti. Darbo sutarties šalys gali susitarti dėl darbo laiko perkėlimo į kitą darbo dieną (pamainą), nepažeidžiant maksimaliojo darbo laiko ir minimaliojo poilsio laiko reikalavimų. 4. Darbuotojams, auginantiems neįgalų vaiką iki aštuoniolikos metų arba du vaikus iki dvylikos metų, suteikiama viena papildoma poilsio diena per mėnesį, o auginantiems tris ir daugiau vaikų iki dvylikos metų – dvi poilsio dienos per mėnesį, mokant darbuotojui jo vidutinį darbo užmokestį.“.	Pritarti iš dalies	Papildomos poilsio dienos tėvams, auginantiems vaikus yra didelė finansinė našta darbdaviui, todėl siūlytina už papildomas poilsio dienas palikti pusė darbuotojui nustatyto darbo užmokesčio.
Seimo nariai: Irena Šiaulienė, Kęstutis Daukšys, Kristina Miškinienė 2015-11-09	135	4 (N)	Pasiūlymas: Pakeisti 135 straipsnio pavadinimą ir jį išdėstyti taip: „135 straipsnis. Nemokamos atostogos ir nemokamas laisvas laikas“ Papildyti 135 straipsnį nauja 4 dalimi: „4. Darbuotojams, auginantiems neįgalų vaiką iki aštuoniolikos metų arba du vaikus iki dvylikos metų, suteikiama viena papildoma poilsio diena per mėnesį, o auginantiems tris ir daugiau vaikų iki dvylikos metų – dvi poilsio dienos per mėnesį, už tas dienas paliekant darbuotojui pusę jam nustatyto darbo užmokesčio.“	Pritarti
Seimo narys Rimantas Jonas Dagys 2015-11-02	136	1	Argumentai: Siūlomas papildymas yra galiojančioje Darbo kodekso redakcijoje. Tai yra pasiteisinusi, silpnesniąsias darbo šalis sauganti nuostata. Pasiūlymas: Pataisyti 136 straipsnio 1 dalį ir ją išdėstyti taip: „1. Darbuotojams, kurių darbas susijęs su didesne nervine, emocine, protine įtampa ir profesine rizika, taip pat kurių darbo sąlygos yra specifinės, asmenims iki 18 metų, neįgaliesiems suteikiamos Lietuvos Respublikos Vyriausybės nustatyto dydžio pailgintos atostogos, kurios prijungiamos prie kasmetinių atostogų arba suteikiamos atskirai.“	Nepritarti	Pritarta Seimo narių grupės pasiūlymui išbraukti šią dalį (Žr.aukščiau). Papildomos atostogos darbdaviams brangiai kainuoja, todėl šie darbuotojai (jauni ir neįgalūs) tampa nepatrauklūs darbdaviams, o tai apsunkina jų įsidarbinimo galimybes.
Seimo narys Algimantas Dumbrava 2015-11-10	136	1	Argumentai: Siūlomi papildymai yra galiojančioje Darbo kodekso redakcijoje. Tai yra pasiteisinusi, gerai veikianti nuostata, įpareigojanti Vyriausybę kaip vykdomąją instituciją prisiimti dalį atsakomybės už 1993 m. direktyvos Nr. 93/104 tinkamą įgyvendinimą. Pasiūlymas: papildyti įstatymo projekto 136 straipsnio 1 dalį ir ją išdėstyti taip: „1. Darbuotojams, kurių darbas susijęs su didesne nervine, emocine, protine įtampa ir profesine rizika, taip pat kurių darbo sąlygos yra specifinės, suteikiamos iki penkiasdešimt aštuonių kalendorinių dienų Lietuvos Respublikos Vyriausybės nustatyto dydžio pailgintos atostogos, kurios prijungiamos prie kasmetinių atostogų arba suteikiamos atskirai. Vyriausybė tvirtina darbuotojų, turinčių teisę į šias atostogas, kategorijų sąrašą ir nustato jame konkrečią pailgintų atostogų trukmę kiekvienai darbuotojų kategorijai.“	Pritarti iš dalies	Darbo kodekse kasmetinės atostogos skaičiuojamos darbo dienomis, todėl siūlytina vietoj penkiasdešimt aštuonių darbo dienų įrašyti: iki 41 darbo dienos (jei dirbama penkias dienas per savaitę) arba iki 50 darbo dienų (jei dirbama šešias dienas per savaitę) arba iki aštuonių savaičių kasmetines atostogas (jei darbo dienų per savaitę skaičius yra mažesnis arba skirtingas).
Seimo narys Algimantas Dumbrava 2015-11-10	136	2	Pasiūlymas: papildyti įstatymo projekto 136 straipsnio 2 dalį ir ją išdėstyti taip: „2. Darbuotojams už ilgalaikį nepertraukiamąjį darbą toje darbovietėje bei už ypatingą darbų pobūdį, suteikiamos papildomos kasmetinės atostogos. Papildomų kasmetinių atostogų trukmę, suteikimo sąlygas ir tvarką nustato Lietuvos Respublikos Vyriausybė.“	Nepritarti	Už specifines darbo sąlygas atostogos jau išdėstytos 136 str. 1 d. Ypatingas darbų pobūdis nėra tiksli ir konkreti definicija. Darbuotojų kategorijos, dirbančios nukrypstant nuo normalių darbo sąlygų, jau yra saugomos kitomis teisės normomis.
Seimo narys Algimantas Dumbrava 2015-11-10	136	3	Pasiūlymas: papildyti įstatymo projekto 136 straipsnio 2 dalį ir ją išdėstyti taip: „3. Darbo teisės normose, kolektyvinėse ar darbo sutartyse gali būti nustatytos ilgesnės trukmės ir kitų rūšių atostogos, papildomos lengvatos pasirinkti kasmetinių atostogų laiką, nustatyti didesni mokėjimai už kasmetines ir tikslines atostogas, negu garantuoja šis Kodeksas.“	Nepritarti	Perteklinė norma. Kolektyvinės sutartys ir yra darbo teisės normos.
Seimo nariai: Algirdas Sysas, Giedrė Purvaneckienė 2015-11-09	136	2	Argumentai: Siekiant kompensuoti darbuotojams už darbą sąlygomis, neatitinkančiomis normalių darbo sąlygų, kai nėra galimybės pašalinti rizikos veiksnius, taip pat už ypatingą darbų pobūdį, siūloma suteikti jiems papildomas kasmetines atostogas. Pasiūlymas: Pakeisti 136 straipsnio 2 dalį ir ją išdėstyti taip: „2. Darbuotojams už ilgalaikį nepertraukiamąjį darbą toje darbovietėje, už darbą sąlygomis, jei yra nukrypimų nuo normalių darbo sąlygų ir tokių nukrypimų negalima pašalinti, ir už ypatingą darbų pobūdį suteikiamos papildomos kasmetinės atostogos. Papildomų kasmetinių atostogų trukmę, suteikimo sąlygas ir tvarką nustato Lietuvos Respublikos Vyriausybė.“.	Nepritarti	Panašios nuostatos išdėstytos 136 str. 1 dalyje: 1. Darbuotojams, kurių darbas susijęs su didesne nervine, emocine, protine įtampa ir profesine rizika, taip pat kurių darbo sąlygos yra specifinės, suteikiamos Lietuvos Respublikos Vyriausybės nustatyto dydžio pailgintos atostogos, kurios prijungiamos prie kasmetinių atostogų arba suteikiamos atskirai.
Seimo nariai: Irena Šiaulienė, Kęstutis Daukšys, Kristina Miškinienė 2015-11-09	136	2	Pasiūlymas: Pakeisti 136 straipsnio 2 dalį ir ją išdėstyti taip: „2. Darbuotojams už ilgalaikį nepertraukiamąjį darbą toje darbovietėje suteikiamos papildomos kasmetinės atostogos. Papildomų kasmetinių atostogų trukmę, suteikimo sąlygas ir tvarką nustato Lietuvos Respublikos Vyriausybė kolektyvinės sutartys.“	Pritarti
Seimo nariai: Rita Tamašunienė Jaroslav Narkevič Vanda Kravčionok Leonard Talmont Juzef Kvetkovskij Zbignev Jedinskij 2015-10-27	136	3(N)	Darbuotojams auginantiems vaikus būtina palikti papildomas atostogų lengvatas. Laisvas nuo darbo laikas tėvams auginantiems vaikus yra labai reikalingas. Šios atostogų lengvatos nors ir minimaliai, tačiau turi teigiamos įtakos gimstamumo skatinimui. Pasiūlymas: Papildyti 136 straipsnį ir išdėstyti taip: „1. Darbuotojams, kurių darbas susijęs su didesne nervine, emocine, protine įtampa ir profesine rizika, taip pat kurių darbo sąlygos yra specifinės, suteikiamos Lietuvos Respublikos Vyriausybės nustatyto dydžio pailgintos atostogos, kurios prijungiamos prie kasmetinių atostogų arba suteikiamos atskirai. 2. Darbuotojams už ilgalaikį nepertraukiamąjį darbą toje darbovietėje suteikiamos papildomos kasmetinės atostogos. Papildomų kasmetinių atostogų trukmę, suteikimo sąlygas ir tvarką nustato Lietuvos Respublikos Vyriausybė. 3. Darbuotojams, auginantiems neįgalų vaiką iki aštuoniolikos metų arba du vaikus iki dvylikos metų, suteikiama viena papildoma poilsio diena per mėnesį (arba sutrumpinamas darbo laikas dviem valandomis per savaitę), o auginantiems tris ir daugiau vaikų iki dvylikos metų, – dvi dienos per mėnesį (arba atitinkamai sutrumpinamas darbo laikas keturiomis valandomis per savaitę), mokant darbuotojui jo vidutinį darbo užmokestį. Darbuotojų, dirbančių ilgesnėmis negu aštuonios darbo valandos pamainomis, prašymu šis papildomas poilsio laikas gali būti sumuojamas kas trys mėnesiai. 4. Darbo teisės normose ar darbo sutartyse gali būti nustatytos ilgesnės trukmės ir kitų rūšių atostogos, papildomos lengvatos pasirinkti kasmetinių atostogų laiką, nustatyti didesni mokėjimai už kasmetines ir tikslines atostogas, negu garantuoja šis Kodeksas.“	Pritarti iš dalies	Pasiūlymas: Pakeisti 135 straipsnio pavadinimą ir jį išdėstyti taip: „135 straipsnis. Nemokamos atostogos ir nemokamas laisvas laikas“ Papildyti 135 straipsnį nauja 4 dalimi: „4. Darbuotojams, auginantiems neįgalų vaiką iki aštuoniolikos metų arba du vaikus iki dvylikos metų, suteikiama viena papildoma poilsio diena per mėnesį, o auginantiems tris ir daugiau vaikų iki dvylikos metų – dvi poilsio dienos per mėnesį, už tas dienas paliekant darbuotojui pusę jam nustatyto darbo užmokesčio.“
Seimo narys Rimantas Jonas Dagys 2015-11-02	137	Argumentai: Siekiant bent išlaikyti esamą gimstamumo lygį, vadinamuosius „mamadienius“ ir „tėvadienius“ būtina perkelti į naująjį Darbo kodeksą. Vyriausybės pateiktoje Projekto redakcijoje vaikus auginantiems žmonėms atsiranda galimybė dirbti ne visą darbo dieną, tačiau nemokamai. Tai nėra pakankama priemonė užtikrinti vaikus auginančių patogumą, o kartu – ir norą susilaukti vaikų, todėl būtina į įstatymą įtraukti ir „mamadienius“ bei „tėvadienius“. Pasiūlymas: VIII skyriaus „Darbo ir poilsio laikas“ antrą skirsnį „Poilsio laikas“ papildyti nauju straipsniu, atitinkamai suderinti straipsnių numeraciją, o naują straipsnį išdėstyti taip: „137 straipsnis. Papildomos lengvatos asmenims, auginantiems vaikus Darbuotojams, auginantiems vaiką invalidą iki šešiolikos metų arba du vaikus iki dvylikos metų, suteikiama viena papildoma poilsio diena per mėnesį (arba sutrumpinamas darbo laikas dviem valandomis per savaitę), o auginantiems tris ir daugiau vaikų iki dvylikos metų – dvi dienos per mėnesį (arba atitinkamai sutrumpinamas darbo laikas keturiomis valandomis per savaitę), mokant darbuotojui jo vidutinį darbo užmokestį.“	Pritarti iš dalies	Pasiūlymas: Atsižvelgiant į Seimo nario R.J.Dagio pasiūlymą papildytinas 135 straipsnis nauja 4 dalimi: „4. Darbuotojams, auginantiems neįgalų vaiką iki aštuoniolikos metų arba du vaikus iki dvylikos metų, suteikiama viena papildoma poilsio diena per mėnesį, o auginantiems tris ir daugiau vaikų iki dvylikos metų – dvi poilsio dienos per mėnesį, už tas dienas paliekant darbuotojui pusę jam nustatyto darbo užmokesčio.“
Seimo narys Mečislovas Zaščiurinskas 2015-11-05	137	4	Argumentai Teisinis reglamentavimas turi būti aiškus, todėl siūlytina tikslinti Lietuvos Respublikos darbo kodekso patvirtinimo, įsigaliojimo ir įgyvendinimo įstatymo projektu Nr. XIIP-3234 siūlomo tvirtinti darbo kodekso projekto (toliau - Projektas) 137 str. 4 dalį dėl kintamosios darbo užmokesčio dalies, kad ji nebūtų suprasta ar aiškinama, kaip įpareigojanti darbdavį taikyti darbo užmokesčio sistemą, kurioje būtų visos 137 str. 4 d. nuostatoje nurodytos dalys. Pasiūlymas: Pakeisti Projekto 137 straipsnio 4 dalį ir išdėstyti jį taip: „4. Kintamąją darbo užmokesčio dalį sudaro dalis apima: 1) priemokosas už papildomą darbą ar papildomų pareigų ar užduočių vykdymą; 2) premijosas, nustatytos šalių susitarimu ar mokamosas pagal darbo teisės normas ar darbovietėje taikomą darbo apmokėjimo sistemą 3) premijosas, skirtosas paskatinti darbuotoją už gerai atliktą darbą, veiklą ar veiklos rezultatus.“	Nepritarti	Pasiūlyme nėra siūloma jokio esminio pakeitimo.
Seimo nariai: Algirdas Sysas, Giedrė Purvaneckienė 2015-11-09	137	Argumentai: Siūloma darbo užmokesčio sąvoka yra uždara, baigtinė, nustatanti visus galimus mokėjimus, kurie sudaro darbuotojo darbo užmokestį, todėl tiek darbdavių, tiek darbuotojų atstovai siūlo palikti galiojančią darbo užmokesčio sąvoką, kuri yra palankesnė tiek darbuotojui, tiek darbdaviui. Atsižvelgiant į tai, kad siūloma keisti 137 straipsnio 2 dalyje įtvirtintą darbo užmokesčio sąvoką, keistina ir 137 straipsnio 4 dalis. Pasiūlymas: Pakeisti 137 straipsnį ir jį išdėstyti taip: „137 straipsnis. Darbo užmokesčio sąvoka 1. Darbo užmokestis yra atlyginimas už darbą, darbuotojo atliekamą pagal darbo sutartį. 2. Darbuotojo darbo užmokestį sudaro: 1) bazinis (tarifinis) darbo užmokestis (valandinis atlygis arba mėnesinė alga); 2) papildoma darbo užmokesčio dalis, nustatyta šalių susitarimu ar mokama pagal darbo teisės normas ar darbovietėje taikomą darbo apmokėjimo sistemą; 3) priedai už įgytą kvalifikaciją; 4) priemokos už papildomą darbą ar papildomų pareigų ar užduočių vykdymą; 5) premijos už atliktą darbą, nustatytos šalių susitarimu ar mokamos pagal darbo teisės normas ar darbovietėje taikomą darbo apmokėjimo sistemą; 6) premijos, darbdavio iniciatyva skiriamos paskatinti darbuotoją už gerai atliktą darbą, jo ar įmonės, padalinio ar darbuotojų grupės veiklą ar veiklos rezultatus. 2. Darbo užmokestis apima pagrindinį darbo užmokestį ir visus papildomus uždarbius, bet kokiu būdu tiesiogiai darbdavio išmokamus darbuotojui už jo atliktą darbą. 3. Darbo užmokestis privalo būti mokamas pinigais. Darbdavio ar kitų asmenų perduoti daiktai ar suteiktos paslaugos negali būti laikomi darbo užmokesčiu, išskyrus šio Kodekso 138 straipsnio 6 dalyje nurodytus atvejus. 4. Tais atvejais, kai darbuotojui pagal šį Darbo kodeksą ar kitas darbo teisės normas ar darbo sutartį turi būti paliekamas darbo užmokestis, arba mokamas darbo užmokestis (arba jo dalis), priklausantis nuo anksčiau gauto darbo užmokesčio, tokio darbo užmokesčio apskaičiavimui taikomos šio straipsnio 2 dalies 1-5 punktuose dalyje numatytos darbo užmokesčio dalys.“.	Nepritarti	Šiuo metu galiojantis apibrėžimas yra neaiškus ir netinkamai suformuluotas: darbo užmokestis apima pagrindinį darbo užmokestį. Siūloma detalizuoti, kas sudaro darbo užmokestį, siekiant aiškumo.
Seimo narys Mečislovas Zaščiurinskas 2015-11-10	137	Argumentai Siekiant teisiniu reglamentavimu užtikrinti realų šeiminių ir darbo interesų derinimą ir spręsti demografines problemas, kurios esminės užtikrinant valstybės saugumą, taip pat atsižvelgiant į tai, kad dėl užimtumo darbuose siekiant užtikrinti šeimos pragyvenimą vis mažiau laiko skiriama savo vaikams, darbo užmokesčiu apmokamų „mamadienių“, „tėvadienių“, kaip ir pusės laisvos dienos rugsėjo 1-ąją atsisakymas, kuris siūlomas įteisinti Lietuvos Respublikos darbo kodekso patvirtinimo, įsigaliojimo ir įgyvendinimo įstatymo projektu Nr. XIIP-3234 siūlomo tvirtinti darbo kodekso projekte (toliau - Projektas) vertintinas kaip nesuderinamas su deklaruojama Projekto koncepciją ir Valstybės interesais. Pasiūlymas: papildyti Projekto XIII skyriaus darbo ir poilsio laikas II skirsnį Poilsio laikas nauju 137 straipsniu, kuris išdėstomais taip, atitinkamai pakeičiant projekto straipsnių numeravimą: „137 straipsnis. Papildomos lengvatos asmenims, auginantiems vaikus 1. Darbuotojams, auginantiems neįgalų vaiką iki aštuoniolikos metų arba du vaikus iki keturiolikos metų, suteikiama viena papildoma poilsio diena per mėnesį (arba sutrumpinamas darbo laikas dviem valandomis per savaitę), o auginantiems tris ir daugiau vaikų iki keturiolikos metų, – dvi dienos per mėnesį (arba atitinkamai sutrumpinamas darbo laikas keturiomis valandomis per savaitę), mokant darbuotojui jo vidutinį darbo užmokestį. 2. Teisės į šio straipsnio 1 dalyje nustatytas papildomas poilsio dienas neturintiems darbuotojams, auginantiems bendrojo ugdymo mokykloje besimokantį vaiką iki keturiolikos metų, suteikiama ne mažiau kaip pusė darbo dienos laisvo nuo darbo laiko per metus pirmąją mokslo metų dieną, mokant darbuotojo vidutinį darbo užmokestį.“	Pritarti iš dalies	Papildomos poilsio dienos tėvams, auginantiems vaikus yra didelė finansinė našta darbdaviui, todėl siūlytina už papildomas poilsio dienas palikti pusė darbuotojui nustatyto darbo užmokesčio ir šią nuostatą išdėstyti kitame straipsnyje: Pakeisti 135 straipsnio pavadinimą ir jį išdėstyti taip: „135 straipsnis. Nemokamos atostogos ir nemokamas laisvas laikas“ Papildyti 135 straipsnį nauja 4 dalimi: „4. Darbuotojams, auginantiems neįgalų vaiką iki aštuoniolikos metų arba du vaikus iki dvylikos metų, suteikiama viena papildoma poilsio diena per mėnesį, o auginantiems tris ir daugiau vaikų iki dvylikos metų – dvi poilsio dienos per mėnesį, už tas dienas paliekant darbuotojui pusę jam nustatyto darbo užmokesčio.“
Seimo nariai: Algirdas Sysas, Giedrė Purvaneckienė 2015-11-09	137	3	Argumentai: Siūloma nustatyti darbdaviui pareigą suderinti darbo apmokėjimo sistemą su darbuotojų atstovais, taip pat, kad tokia sistema būtų patvirtinama darbovietėse, kuriose vidutinis darbuotojų skaičius viršija 10, o ne 50, kaip siūloma Projekte. Pasiūlymas: Pakeisti 138 straipsnio 3 dalį ir ją išdėstyti taip: „3. Darbo apmokėjimo sistema darbovietėje ar darbdavio įmonėje, įstaigoje, organizacijoje nustatoma kolektyvine sutartimi. Kai nėra tai nustatančios kolektyvinės sutarties, darbovietėse, kuriose vidutinis darbuotojų skaičius viršija 50 10, jas privalo patvirtinti darbdavys, suderinęs su darbuotojų atstovais, ir tai padaryti prieinama susipažinti visiems darbuotojams. Darbo apmokėjimo sistemoje nurodomos darbuotojų kategorijos pagal pareigybes ir kvalifikaciją bei kiekvienos jų apmokėjimo formos ir darbo užmokesčio dydžiai (minimalus ir maksimalus), papildomo apmokėjimo (priedų ir priemokų) skyrimo pagrindai ir tvarka, darbo užmokesčio indeksavimo tvarka.“.	Pritarti iš dalies	Pritartina iš dalies siūlymui mažinti vidutinį darbuotojų skaičių nuo 50 iki 20-ties. Likusiai pasiūlymo daliai – nepritarti. Darbo apmokėjimo sistema yra būtina darbo apmokėjimo skaidrumui užtikrinti, didesnei darbuotojų motyvacijai skatinti, užkirsti kelią diskriminavimui,, tačiau mažesniems negu 50 darbuotojų turintiems darbdaviams darbo užmokesčio sistemos nustatymas būtų per didelė administracinė našta. Derinimas su darbuotojų atstovais vyksta derantis dėl kolektyvinės sutarties pasirašymo.
Seimo narys Mečislovas Zaščiurinskas 2015-11-05	138	3	Argumentai Darbo užmokestis yra būtinoji darbo sutarties sąlygą. Už teisingą darbo užmokesčio nurodymą ir darbuotojo informavimą apie kintamos darbo užmokesčio dalies taikymą yra atsakingas darbdavys. Nėra pateisinama situacija, kai darbuotojas nežino darbovietėje, taigi ir jam taikomos darbo užmokesčio sistemos, atitinkamai kintamosios dalies skyrimo/išmokėjimo sąlygų. Dar daugiau, praktikoje susiduriama su situacija, kai darbdavys nusprendęs darbuotojui neišmokėti kintamosios darbo užmokesčio dalies, nors ji priklauso pagal galiojančius darbdavio lokalius teisės aktus, sprendžiant darbo ginčą neigia tokią kintamą dalį egzistavus ar net teigia, jog pastoviai ir nuolat mokėtas priedas prie pastovios darbo užmokesčio dalies tebuvo atsitiktinis, kartais taikomas paskatinimas, kuris darbuotojui iš viso nepriklauso ar net nuslepia kintamąją dalį reglamentuojančius lokalius teisės aktus, kas silpnina darbuotojo teisinės gynybos galimybę. Atsižvelgiant į tai, kad klausimas dėl darbo užmokesčio sistemos yra labai jautrus ir šioje srityje turi būti užtikrinamas maksimalus skaidrumas, būtiną informaciją apie darbo užmokesčio sistemą padaryti prieinamą visiems darbuotojams, o išimtis galėtų būti numatyta tik mažoms įmonėms (iki 10 darbuotojų) dėl jų ypatumų. Svarbu pažymėti, kad jei pareigą numatyti darbo užmokesčio sistemą turės tik tie darbdaviai, kurie bus pasirašė kolektyvinę sutartį, tai sukurs priešingą nei tikimasi rezultatą – darbdaviai vengs kolektyvinių sutarčių sudarymo, todėl Lietuvos Respublikos darbo kodekso patvirtinimo, įsigaliojimo ir įgyvendinimo įstatymo projektu Nr. XIIP-3234 siūlomo tvirtinti darbo kodekso projekto (toliau - Projektas) 138 str. 3 dalies formuluotė ydinga ir keistina. Pasiūlymas: Pakeisti Projekto 138 straipsnio 3 dalį ir išdėstyti jį taip: „3. Darbo apmokėjimo sistema darbovietėje ar darbdavio įmonėje, įstaigoje organizacijoje nustatoma kolektyvine sutartimi. Kai nėra tai nustatančios kolektyvinės sutarties, darbovietėse, kuriose vidutinis darbuotojų skaičius viršija 50 10, jas privalo patvirtinti darbdavys ir tai padaryti prieinama susipažinti visiems darbuotojams. Prieš tvirtinant ar keičiant darbo apmokėjimo sistemą, turi būti įvykdytos informavimo ir konsultavimo procedūros šio Kodekso nustatyta tvarka. Darbo apmokėjimo sistemoje nurodomos darbuotojų kategorijos pagal pareigybes ir kvalifikaciją bei kiekvienos jų apmokėjimo formos ir darbo užmokesčio dydžiai (minimalus ir maksimalus), papildomo apmokėjimo (priedų ir priemokų) skyrimo pagrindai ir tvarka, darbo užmokesčio indeksavimo tvarka.“	Pritarti iš dalies	Pritartina iš dalies siūlymui mažinti vidutinį darbuotojų skaičių nuo 50 iki 20-ties. Likusiai pasiūlymo daliai – nepritarti. Sukuriama didelė administracinė našta. Nesprendžiamas klausimas, kokia yra apmokėjimo sistemos, kuri egzistuoja be informavimo ir konsultavimo procedūrų, teisinė galia. Be to, 209 str. 1 d. 9 punkte, kuriuo papildyti buvo sutarta Trišalėje taryboje numatytos konsultacijos dėl kitų darbuotojų ekonominei ir socialinei padėčiai aktualių teisės aktų.
Seimo narė Kristina Miškinienė 2015-10-26	138	4	Siekiama atsisakyti perteklinės nuostatos. Pasiūlymas: Pakeisti 138 straipsnio 4 dalį ir ją išdėstyti taip: „4. Iš valstybės, savivaldybių ir valstybinio socialinio draudimo fondo biudžetų ir kitų valstybės įsteigtų fondų lėšų finansuojamų įmonių, įstaigų ir organizacijų bei Lietuvos banko darbuotojų darbo apmokėjimo sąlygos nustatomos teisės aktų nustatyta tvarka.“	Pritarti
Seimo narys Rimantas Jonas Dagys 2015-11-02	138(N)	Argumentai: Siūlomas papildymas yra galiojančioje Darbo kodekso redakcijoje. Tai yra pasiteisinusi, gerai veikianti nuostata. Pasiūlymas: VIII skyriaus „Darbo ir poilsio laikas“ antrą skirsnį „Poilsio laikas“ papildyti nauju straipsniu, atitinkamai suderinti straipsnių numeraciją, o naują straipsnį išdėstyti taip: „138 straipsnis. Kasmetinių atostogų suteikimo tvarka 1. Už kiekvienus darbo metus kasmetinės atostogos suteikiamos tais pačiais darbo metais. 2. Už pirmuosius darbo metus kasmetinės atostogos paprastai suteikiamos po šešių mėnesių nepertraukiamojo darbo toje įmonėje. Už antruosius ir paskesnius darbo metus kasmetinės atostogos suteikiamos bet kuriuo darbo metų laiku pagal kasmetinių atostogų suteikimo eilę. Eilės sudarymo tvarka nustatoma kolektyvinėje sutartyje, o ten, kur tokia sutartis nesudaroma, kasmetinių atostogų suteikimo eilė nustatoma šalių susitarimu. 3. Nesuėjus šešiems nepertraukiamojo darbo mėnesiams, darbuotojo prašymu kasmetinės atostogos suteikiamos: 1) moterims prieš nėštumo ir gimdymo atostogas arba po jų; 2) kitais įstatymų arba kolektyvinių sutarčių nustatytais atvejais. 4. Teisę pasirinkti kasmetinių atostogų laiką po šešių mėnesių nepertraukiamojo darbo įmonėje turi: 1) asmenys iki aštuoniolikos metų; 2) nėščios moterys ir darbuotojai, vieni auginantys vaiką iki keturiolikos metų arba vaiką invalidą iki šešiolikos metų. 5. Vyrams jų pageidavimu kasmetinės atostogos suteikiamos žmonos nėštumo ir gimdymo atostogų metu. 6. Mokymo įstaigų pedagogams pirmaisiais darbo metais kasmetinės atostogos suteikiamos moksleivių ir studentų vasaros atostogų metu, nepaisant to, kada šie pedagogai pradėjo dirbti toje mokymo įstaigoje. 7. Asmenims, kurie mokosi nenutraukdami darbo, kasmetinės atostogos jų pageidavimu derinamos prie egzaminų, įskaitų laikymo, diplominio darbo rengimo, laboratorinių darbų ir konsultacijų laiko. 8. Darbuotojams, namie slaugantiems ligonius ir invalidus, taip pat asmenims, sergantiems chroniškomis ligomis, kurių paūmėjimas priklauso nuo atmosferos sąlygų, esant medicinos įstaigos rekomendacijai, kasmetinės atostogos suteikiamos jų pageidaujamu laiku.“	Nepritarti	Kasmetinių atostogų suteikimo tvarka buvo suderinta Trišalėje taryboje.
Seimo nariai: Irena Šiaulienė, Kęstutis Daukšys, Kristina Miškinienė 2015-11-09	139	3	Pasiūlymas: Išbraukti 139 straipsnio 3 dalį, o buvusią 4 dalį laikyti 3 dalimi: 3. Lietuvos Respublikos Vyriausybė tvirtina Minimaliojo darbo užmokesčio nustatymo metodiką ir sudaro ekspertų komisiją. Veikdama pagal Minimaliojo darbo užmokesčio nustatymo metodiką ir įvertindama ekonominę–socialinę valstybės situaciją, gavusi Trišalės tarybos veikloje dalyvaujančių socialinių partnerių rekomendacijas, ekspertų komisija teikia išvadą Lietuvos Respublikos Vyriausybei dėl minimaliojo darbo užmokesčio nustatymo kasmet iki rugsėjo 15 d.	Pritarti
Seimo nariai: Irena Šiaulienė, Kęstutis Daukšys, Kristina Miškinienė 2015-11-09	139	4	Pasiūlymas: Pakeisti 139 straipsnio 4 dalį ir ją išdėstyti taip: 4. 3. Minimalųjį valandinį atlygį ir minimaliąją mėnesinę algą tvirtina Lietuvos Respublikos Vyriausybė, gavusi ekspertų komisijos išvadą Trišalės tarybos rekomendaciją ir atsižvelgdama į šalies ūkio vystymosi rodiklius bei tendencijas. Trišalė taryba savo išvadą Lietuvos Respublikos Vyriausybei pateikia kasmet iki rugsėjo 15 d. arba iki kitos Lietuvos Respublikos Vyriausybės prašomos datos. Lietuvos Respublikos Vyriausybė gali prašyti ekspertų komisijos pateikti savo išvadą nesilaikant šio straipsnio 3 dalyje nurodytų terminų.“	Pritarti
Seimo narys Naglis Puteikis 2015-10-28	139	Argumentai: žinomi šalies ekonomistai (Raimondas Kuodis, Nerijus Mačiulis, Gitanas Nausėda, Žygimantas Mauricas, kiti) ne kartą viešai pasisakė apie būtinybę nutraukti daug metų Lietuvos politikų praktikuojamą socialiai neatsakingą ir ekonominiu požiūriu žalingą manipuliavimą, kai minimalios algos didinimo klausimas paverčiamas rinkiminiu įrankiu, o sprendimai priimami tenkinant siaurus politinius interesus ir nepaisant ekonominių realijų, todėl siūlė susieti minimalaus darbo užmokesčio dydį su vidutinio darbo užmokesčio dydžiu, nustatant, kad minimalus darbo užmokestis sudaro tarp 50 ir 60 procentų vidutinio darbo užmokesčio dydžio. Tai atitiktų Europos valstybėse besiformuojančią nuostatą dėl socialinio teisingumo požiūriu priimtino minimalaus ir vidutinio atlyginimų santykio, sumažintų erdvės ekonomiškai nepagrįstoms manipuliacijoms ir būtų žingsnis link atsakingesnės politikos. Pasiūlymas: Pakeisti 139 straipsnį, papildant jį nuostata, kad minimalaus darbo užmokesčio dydis negali būti mažesnis nei pusė vidutinio darbo užmokesčio dydžio, kurį nustato ir paskelbia Lietuvos statistikos departamentas, ir išdėstyti šį straipsnį taip: 139 straipsnis. Minimalusis darbo užmokestis 1. Darbuotojo darbo užmokestis per mėnesį negali būti mažesnis, negu šio straipsnio nustatyta tvarka nustatytas minimalusis darbo užmokestis. 2. Minimalusis darbo užmokestis (minimalusis valandinis atlygis ar minimalioji mėnesinė alga) – tai mažiausias leidžiamas atlygis už nekvalifikuotą darbą darbuotojui atitinkamai už vieną valandą ar visa kalendorinio mėnesio darbo laiko normą. Nekvalifikuotu darbu laikomas darbas, kurio atlikimui nekeliami jokie specialūs kvalifikaciniai įgūdžiai ar profesiniai gebėjimai. 3. Minimaliojo darbo užmokesčio dydis negali būti mažesnis nei pusė praėjusių metų vidutinio atlyginimo dydžio, kurį nustato ir paskelbia Lietuvos statistikos departamentas. 3. 4. Lietuvos Respublikos Vyriausybė tvirtina Minimaliojo darbo užmokesčio nustatymo metodiką ir sudaro ekspertų komisiją. Veikdama pagal Minimaliojo darbo užmokesčio nustatymo metodiką ir įvertindama ekonominę–socialinę valstybės situaciją, gavusi Trišalės tarybos veikloje dalyvaujančių socialinių partnerių rekomendacijas, ekspertų komisija teikia išvadą Lietuvos Respublikos Vyriausybei dėl minimaliojo darbo užmokesčio nustatymo kasmet iki rugsėjo 15 d. 4. 5. Minimalųjį valandinį atlygį ir minimaliąją mėnesinę algą tvirtina Lietuvos Respublikos Vyriausybė, gavusi ekspertų komisijos išvadą. Lietuvos Respublikos Vyriausybė gali prašyti ekspertų komisijos pateikti savo išvadą nesilaikant šio straipsnio 3 dalyje nurodytų terminų. 5. 6. Kolektyvinėse sutartyse gali būti nustatyti didesni negu šio straipsnio 4 dalyje nustatyti minimaliojo valandinio atlygio ir minimaliosios mėnesinės algos dydžiai.	Nepritarti	Dėl 139 str. 3 dalies MMA dydžio, ne mažesnio kaip pusė praėjusių metų vidutinio darbo užmokesčio dydžio, nustatymo įtvirtinimas įstatymu lemtų savaiminį (automatinį) darbo užmokesčio indeksavimą, MMA dydis tiesiogiai priklausytų nuo praėjusių metų šalies vidutinio darbo užmokesčio, kurio dydžiui įtaką darytų ir praėjusiais metais padidinta MMA. MMA dydis būtų nustatomas neatsižvelgiant į šalies ūkio vystymosi tendencijas, valstybės biudžeto, savivaldybių biudžetų ir darbdavių finansines galimybes, būtinybę didinti ir kitų darbuotojų, ypač kvalifikuotų, darbo užmokestį, apribotų socialinių partnerių ir Lietuvos Respublikos trišalės tarybos teises tartis dėl MMA dydžio.
Seimo narys Mečislovas Zaščiurinskas 2015-11-10	139	3,4	Argumentai Šiuo metu galioja aiškesnė minimaliojo darbo užmokesčio nustatymo ir tvirtinimo tvarka, kuri neturėtų būti keičiama ir atitinkamai neturėtų būti sumenkinama Trišalės tarybos įtaką šio sprendimo priėmime. Pasiūlymas: Pakeisti Projekto 139 straipsnio 3 dalį, išbraukti 4 dalį atitinkamai straipsnio 5 dalį laikant 4 dalimi, taip: „3. Lietuvos Respublikos Vyriausybė tvirtina Minimaliojo darbo užmokesčio nustatymo metodiką ir sudaro ekspertų komisiją. Veikdama pagal Minimaliojo darbo užmokesčio nustatymo metodiką ir įvertindama ekonominę–socialinę valstybės situaciją, gavusi Trišalės tarybos veikloje dalyvaujančių socialinių partnerių rekomendacijas, ekspertų komisija teikia išvadą Lietuvos Respublikos Vyriausybei dėl minimaliojo darbo užmokesčio nustatymo kasmet iki rugsėjo 15 d. Lietuvos Respublikos Vyriausybė Trišalės tarybos teikimu nustato minimalųjį valandinį atlygį ir minimaliąją mėnesinę algą. Atskiroms ūkio šakoms, regionams ar darbuotojų grupėms Vyriausybė Trišalės tarybos teikimu gali nustatyti skirtingus minimaliojo valandinio atlygio ir minimaliosios mėnesinės algos dydžius. Jeigu Vyriausybė Trišalės tarybos teikimu nenustato minimaliojo valandinio atlygio ir minimaliosios mėnesinės algos iki einamųjų metų birželio 1 dienos arba nėra Trišalės tarybos teikimo dėl minimaliojo valandinio atlygio ir minimaliosios mėnesinės algos, tai ateinančių finansinių metų minimaliojo valandinio atlygio ir minimaliosios mėnesinės algos dydį nustato ir tvirtina Seimas iki Seimo pavasario sesijos pabaigos, atsižvelgdamas į praėjusių metų vidutinę metinę infliaciją (skaičiuojant nacionalinį vartotojų kainų indeksą) ir kitų vidutinio darbo užmokesčio viešajame ir privačiame sektoriuje dydžiui ir kitimui poveikį turinčių veiksnių įtaką. 4. Minimalųjį valandinį atlygį ir minimaliąją mėnesinę algą tvirtina Lietuvos Respublikos Vyriausybė, gavusi ekspertų komisijos išvadą. Lietuvos Respublikos Vyriausybė gali prašyti ekspertų komisijos pateikti savo išvadą nesilaikant šio straipsnio 3 dalyje nurodytų terminų. „	Nepritarti	Siūloma pakeisti taip: Pakeisti 139 straipsnio 4 dalį ir ją išdėstyti taip: 4. 3. Minimalųjį valandinį atlygį ir minimaliąją mėnesinę algą tvirtina Lietuvos Respublikos Vyriausybė, gavusi ekspertų komisijos išvadą Trišalės tarybos rekomendaciją ir atsižvelgdama į šalies ūkio vystymosi rodiklius bei tendencijas. Trišalė taryba savo išvadą Lietuvos Respublikos Vyriausybei pateikia kasmet iki rugsėjo 15 d. arba iki kitos Lietuvos Respublikos Vyriausybės prašomos datos. Lietuvos Respublikos Vyriausybė gali prašyti ekspertų komisijos pateikti savo išvadą nesilaikant šio straipsnio 3 dalyje nurodytų terminų.“ Atkreiptinas dėmesys, kad Trišalė taryba nesutiko, kad skirtingiems sektoriams, regionams ar darbuotojų grupėms būtų taikoma skirtinga minimalioji mėnesinė alga.
Seimo nariai: Irena Šiaulienė, Kęstutis Daukšys, Petras Gražulis Kristina Miškinienė, Kęstas Komskis 2015-10-07	140	2	Pasiūlymas: Pakeisti 140 straipsnio 2 dalį ir ją išdėstyti taip: „2. Premija, numatyta šio straipsnio 1 dalies 2 punkte, gali būti neskiriama, jei darbuotojas per paskutinius šešis mėnesius padaro pareigų, nustatytų darbo teisės normose ar darbo sutartyje, pažeidimą.“.	Pritarti
Seimo nariai: Irena Šiaulienė, Kęstutis Daukšys, Petras Gražulis Kristina Miškinienė, Kęstas Komskis 2015-10-07	140	3	Pasiūlymas: Pakeisti 140 straipsnio 3 dalį ir ją išdėstyti taip: „3. Jei premijuoti numatyta pagal darbo sutartį, darbo apmokėjimo sistemą ar kitas darbo teisės normas, pagal šio straipsnio 1 dalies 1 punktą, darbo santykių pasibaigimas neatleidžia darbdavio nuo pareigos sumokėti premiją, kurios dydis proporcingas darbo laikui per laikotarpį, už kurį skiriama premija, jei šalys nenustato kitaip kitokio laikotarpio.“.	Pritarti
Seimo nariai: Irena Šiaulienė, Kęstutis Daukšys, Petras Gražulis Kristina Miškinienė, Kęstas Komskis 2015-10-07	141	2	Pasiūlymas: Pakeisti 141 straipsnio 2 dalį ir ją išdėstyti taip: „2. Ginčus dėl netinkamai nustatytų darbo normų sprendžia individualius darbo ginčus nagrinėjantys organai, kurie turi teisę panaikinti darbdavio nustatytą (pakeistą) darbo normą, kuri nustatyta neatsižvelgiant į profesinę riziką, darbo laiko sąnaudas ir darbo funkcijos vykdymo aplinkybes. 2. Darbuotojo motyvuotą prašymą dėl netinkamai nustatytos darbo normos nagrinėja darbo ginčus dėl teisės nagrinėjantys organai. Darbdavys turi įrodyti, kad darbo norma nustatyta pagal profesinę riziką, darbo laiko sąnaudas ir darbo funkcijos vykdymo aplinkybes.“.	Pritarti
Seimo narys Naglis Puteikis 2015-11-11-	141	2	Argumentai: Darbuotojas ne visada gali nuspręsti, ar darbo norma yra nustatyta teisingai, ar nepažeidžiamos įstatymų nuostatos. Tam reikalingos specialios žinios. Siūlome skatinti darbdavių ir darbuotojų atstovų bendradarbiavimą ir palikti šiuo metu galiojantį reguliavimą. Pasiūlymas: Pakeisti 141 straipsnio 2 dalį ir ją išdėstyti taip: „2. Ginčus dėl netinkamai nustatytų darbo normų sprendžia individualius darbo ginčus nagrinėjantys organai, kurie turi teisę panaikinti darbdavio nustatytą (pakeistą) darbo normą, kuri nustatyta neatsižvelgiant į profesinę riziką, darbo laiko sąnaudas ir darbo funkcijos vykdymo aplinkybes. Darbo normos, darbų ir darbuotojų tarifikavimo tvarka nustatomi kolektyvinėse sutartyse.“	Nepritarti	Labai mažas kolektyvinių sutarčių skaičius lemia tai, kad darbo normos iš viso nėra nustatomos
Seimo nariai: Irena Šiaulienė, Kęstutis Daukšys, Petras Gražulis Kristina Miškinienė, Kęstas Komskis 2015-10-07	141	3	Pasiūlymas: Pakeisti 141 straipsnio 3 dalį ir ją išdėstyti taip: „3. Kai darbuotojas ne dėl savo kaltės neįvykdo darbo normų, jam mokama už faktiškai atliktą darbą. Šiuo atveju mėnesinis darbo užmokestis negali būti mažesnis kaip du trečdaliai jo darbo užmokesčio, numatyto šio Kodekso 137 straipsnio 4 dalyje, ir ne mažesnis už minimalųjį darbo užmokestį.“.	Pritarti
Seimo nariai: Irena Šiaulienė, Kęstutis Daukšys, Petras Gražulis Kristina Miškinienė, Kęstas Komskis 2015-10-07	142	1	Pasiūlymas: Pakeisti 142 straipsnio 1 dalį ir ją išdėstyti taip: „1. Už darbą poilsio dieną, kuri nenustatyta pagal grafiką, mokama ne mažesniu mažesnis kaip dvigubu dvigubas darbuotojo darbo užmokesčio užmokestis, nurodytas šio Kodekso 137 straipsnio 4 dalyje per mėnesį tarifu..“.	Pritarti
Seimo nariai: Irena Šiaulienė, Kęstutis Daukšys, Petras Gražulis Kristina Miškinienė, Kęstas Komskis 2015-10-07	142	2	Pasiūlymas: Pakeisti 142 straipsnio 2 dalį ir ją išdėstyti taip: „2. Už darbą švenčių dieną mokama ne mažesniu mažesnis kaip dvigubu dvigubas darbuotojo darbo užmokesčio per mėnesį tarifu užmokestis, nurodytas šio Kodekso 137 straipsnio 4 dalyje.“	Pritarti
Seimo nariai: Irena Šiaulienė, Kęstutis Daukšys, Petras Gražulis Kristina Miškinienė, Kęstas Komskis 2015-10-07	142	3	Pasiūlymas: Pakeisti 142 straipsnio 3 dalį ir ją išdėstyti taip: „3. Už darbą naktį mokama ne mažesniu mažesnis kaip pusantro darbuotojo darbo užmokesčio per mėnesį tarifu užmokestis, nurodytas šio Kodekso 137 straipsnio 4 dalyje.“	Pritarti
Seimo nariai: Irena Šiaulienė, Kęstutis Daukšys, Petras Gražulis Kristina Miškinienė, Kęstas Komskis 2015-10-07	142	4	Pasiūlymas: Pakeisti 142 straipsnio 4 dalį ir ją išdėstyti taip: „4. Už viršvalandinį darbą mokama ne mažesniu mažesnis kaip pusantro darbuotojo darbo užmokesčio tarifu užmokestis, nurodytas šio Kodekso 137 straipsnio 4 dalyje. Už viršvalandžius poilsio dieną, kuri nenustatyta pagal grafiką, ar naktį mokamas ne mažesnis kaip dvigubas darbuotojo darbo užmokesčio tarifas užmokestis, nurodytas šio Kodekso 137 straipsnio 4 dalyje, o už viršvalandžius švenčių dieną – ne mažesnis kaip du su puse darbuotojo darbo užmokesčio tarifas užmokestis, nurodytas šio Kodekso 137 straipsnio 4 dalyje.“.	Pritarti
Seimo nariai: Irena Šiaulienė, Kęstutis Daukšys, Petras Gražulis Kristina Miškinienė, Kęstas Komskis 2015-10-07	142	5	Pasiūlymas: Pakeisti 142 straipsnio 5 dalį ir ją išdėstyti taip: ,, 5. Darbuotojo prašymu darbo poilsio ar švenčių dienomis laikas ar viršvalandinio darbo laikas, padauginti iš atitinkamo šio straipsnio 1-4 dalyse nustatyto tarifo dydžio, gali būti pridedami prie kasmetinių atostogų laiko.“	Pritarti
Seimo nariai: Irena Šiaulienė, Kęstutis Daukšys, Petras Gražulis Kristina Miškinienė, Kęstas Komskis 2015-10-07	142	6	Pasiūlymas: Papildyti 142 straipsnį 6 dalimi: „6. Juridinio asmens vadovaujančių darbuotojų (šio Kodekso 99 straipsnio 1, 3 ir 4 dalys) darbas poilsio dieną, švenčių dieną, darbas naktį ir viršvalandinis darbas yra apskaitomas, tačiau už jį nėra mokama, nebent šalys darbo sutartyje susitaria kitaip. Juridinio asmens vadovaujančių darbuotojų skaičius, įmonėje, įstaigoje ar organizacijoje negali sudaryti daugiau nei 20 procentų darbdavio darbuotojų vidutinio skaičiaus.“	Pritarti
Seimo narys Naglis Puteikis 2015-11-11	142	6	Argumentai: Darbuotojas ne visada gali nuspręsti, ar darbo norma yra nustatyta teisingai, ar nepažeidžiamos įstatymų nuostatos. Tam reikalingos specialios žinios. Siūlome skatinti darbdavių ir darbuotojų atstovų bendradarbiavimą ir palikti šiuo metu galiojantį reguliavimą. Pasiūlymas: Pakeisti 141 straipsnio 2 dalį ir ją išdėstyti taip: „2. Ginčus dėl netinkamai nustatytų darbo normų sprendžia individualius darbo ginčus nagrinėjantys organai, kurie turi teisę panaikinti darbdavio nustatytą (pakeistą) darbo normą, kuri nustatyta neatsižvelgiant į profesinę riziką, darbo laiko sąnaudas ir darbo funkcijos vykdymo aplinkybes. Darbo normos, darbų ir darbuotojų tarifikavimo tvarka nustatomi kolektyvinėse sutartyse.“	Nepritarti	Nėra tinkama skatinti darbuotojus „pardavinėti“ sveikatą už papildomą darbo apmokėjimą. Darbdavys turi užtikrinti saugias ir sveikas darbo sąlygas, o tuo atveju, kai nėra galimybių – trumpinti darbo laiką, už kurį turėtų būti mokama kaip už visą darbo laiką.
Seimo nariai: Algirdas Sysas, Giedrė Purvaneckienė 2015-11-09	142 (N), 143 (N) 144 (N)	Argumentai: Siūloma nuostatas, reglamentuojančias darbo užmokestį ir jo mokėjimą darbuotojui, papildyti galiojančio Darbo kodekso nuostatomis dėl darbo apmokėjimo esant nukrypimų nuo normalių darbo sąlygų, arba kai padidinamas darbų mastas, arba perkėlus darbuotoją dėl sveikatos būklės į kitą darbą. Pažymėtina, kad tokių nuostatų įtvirtinimas užtikrintų darbuotojo teisėtų interesų gynimą, nes visos išvardintos sąlygos yra nuo darbuotojo nepriklausančios. Pasiūlymas: Papildyti Projektą 1421, 1422 ir 1423 straipsniais ir juos išdėstyti taip: „1421 straipsnis. Darbo apmokėjimas esant nukrypimų nuo normalių darbo sąlygų 1. Jeigu yra nukrypimų nuo normalių darbo sąlygų ir tokių nukrypimų negalima pašalinti, už darbą tokiomis sąlygomis mokamas padidintas, palyginti su normaliomis sąlygomis, darbo užmokestis. Konkretūs apmokėjimo dydžiai nustatomi kolektyvinėse ir darbo sutartyse. 2. Darbo sąlygų klasifikaciją ir sveikatai kenksmingų veiksnių leistinas koncentracijas bei lygius reglamentuoja įstatymai ir kiti norminiai teisės aktai. 1422 straipsnis. Darbo apmokėjimas, kai padidinamas darbų mastas 1. Kai padidinamas darbuotojo darbo mastas, palyginti su nustatyta norma, už darbą jam mokama proporcingai daugiau. 2. Konkretūs darbo apmokėjimo dydžiai nustatomi kolektyvinėse ar darbo sutartyse. 1423 straipsnis. Darbo apmokėjimas perkėlus darbuotoją dėl sveikatos būklės į kitą darbą 1. Jeigu darbuotojo sveikata pablogėjo dėl darbo šioje įmonėje (negali dirbti ankstesnio darbo dėl traumos, profesinės ligos, kitokio sveikatos pakenkimo) ir nėra galimybės jį perkelti į kitą darbą, atitinkantį jo sveikatą ir esant galimybei kvalifikaciją, nes įmonėje nėra darbo, kurį darbuotojas pagal savo sveikatą galėtų dirbti, jam mokama įstatymų nustatyto dydžio ligos pašalpa, kol bus gauta Neįgalumo ir darbingumo nustatymo tarnybos prie Socialinės apsaugos ir darbo ministerijos išvada dėl darbuotojo darbingumo. Nustačius netekto darbingumo procentą, jei darbuotojas nebuvo apdraustas nelaimingų atsitikimų darbe ir profesinių ligų socialiniu draudimu, jam mokamas žalos atlyginimas (Kodekso 152 straipsnis). 2. Jeigu darbuotojas, kai yra šio straipsnio 1 dalyje nurodytos aplinkybės, perkeliamas į kitą, mažiau apmokamą darbą, mokamas darbo užmokesčio skirtumas tarp ankstesnio vidutinio darbo užmokesčio ir gaunamo uždarbio pagal atliekamą darbą, kol bus gauta Neįgalumo ir darbingumo nustatymo tarnybos prie Socialinės apsaugos ir darbo ministerijos išvada dėl darbuotojo darbingumo.“.	Nepritarti	Manome, kad nėra tinkama skatinti darbuotojus „pardavinėti“ sveikatą už papildomą darbo apmokėjimą. Darbdavys turi užtikrinti saugias ir sveikas darbo sąlygas, o tuo atveju, kai nėra galimybių – trumpinti darbo laiką, už kurį turėtų būti mokama kaip už visą darbo laiką. Seimo narių pasiūlymai įtvirtina darbuotojo apsaugos iliuziją, kurios nei pati valstybė įgyvendina, nei darbdaviai realiai įpareigojami įgyvendinti. Siūlomi pakeitimai (projekto 142-1, 142-2) iš esmės yra galiojančiame Darbo kodekse, jie praktiškai neveikia. Kokios yra normalios sąlygos ir kokie tai yra nukrypiimai nuo normalaus masto. Esamas DK 212 straipsnis yra prakti6kai nereikalingas ir d4l to neveikia. Siūlomi pakeitimai yra pertekliniai - Žalos atlyginimo klausimai reguliuojami atitinkamai kituose DK straipsniuose, ligos pašalpos mokėjimai yra draudimo teisės aktų reguliavimo srityje. Darbuotojui negali būti mokamas mažesnis darbo užmokestis, jei darbuotojas sutiko dirbti darbdavio sutikimu. Jei jis negali dirbti ž jam mokama pašalpa ar nustatomas nedarbingumas, valstybės reguliavimas Darbo kodekse nėra reikalingas. Perkėlimo institutas beprasmis.
Seimo narys Algimantas Dumbrava 2015-11-10	142	6	Argumentai: Siūlomi papildymai yra galiojančioje Darbo kodekso redakcijoje. Tai yra pasiteisinusi, gerai veikianti nuostata. Be to, jie atitinka Lietuvos Aukščiausiojo teismo 2011 m. balandžio 4 d. nutartį, kur nustatyta, kad galiojančio DK 192 str. norma yra imperatyvi, ir darbdavys privalo mokėti padidintą palyginti su normaliomis darbo sąlygomis darbo užmokestį. Pasiūlymas: papildyti įstatymo projekto 142 straipsnį nauja 6 dalimi ir ją išdėstyti taip: „6. Už darbą esant nukrypimų nuo normalių darbo sąlygų, mokamas padidintas, palyginti su normaliomis darbo sąlygomis darbo užmokestis, nurodytas, šio Kodekso 137 straipsnio 4 dalyje. Konkretūs apmokėjimo dydžiai nustatomi kolektyvinėse ir darbo sutartyse.”	Nepritarti	Darbo kodekso projekte siūloma atsisakyti padidinto apmokėjimo už darbą kenksmingomis sveikatai sąlygomis – priemoka yra motyvas darbdaviams negerinti darbo sąlygų, o darbuotojams dirbti jomis, gaunant didesnį apmokėjimą.
Seimo narys Algimantas Dumbrava 2015-11-10	142	7	Pasiūlymas: papildyti įstatymo projekto 142 straipsnį nauja 7 dalimi ir ją išdėstyti taip: „7. Darbo sąlygų klasifikaciją ir sveikatai kenksmingų veiksnių leistinas koncentracijas bei lygius reglamentuoja įstatymai ir kiti norminiai aktai.“	Nepritarti	Siūloma nuostata yra perteklinė
Seimo nariai: Irena Šiaulienė, Kęstutis Daukšys, Kristina Miškinienė 2015-11-09	144	1	Pasiūlymas: Pakeisti 144 straipsnio 1 dalį ir ją išdėstyti taip: „1. Darbo užmokestis darbuotojui mokamas ne rečiau kaip du kartus per mėnesį, o jeigu darbuotojas sutinka prašo, – kartą per mėnesį. Bet kuriuo atveju už darbą per kalendorinį mėnesį negali būti atsiskaitoma vėliau negu per dešimt darbo dienų nuo jo pabaigos, jei darbo teisės normos ar darbo sutartis nenustato kitaip.“	Pritarti
Seimo narys Mečislovas Zaščiurinskas 2015-11-06	144	2	Argumentai Su atleidžiamu darbuotoju turi būti atsiskaitoma nedelsiant, todėl Lietuvos Respublikos darbo kodekso patvirtinimo, įsigaliojimo ir įgyvendinimo įstatymo projektu Nr. XIIP-3234 siūlomo tvirtinti darbo kodekso projekto (toliau - Projektas) 144 str. 2 dalis leidžianti nukelti atsiskaitymą šešiems mėnesiams yra nepagrįstas. Pažymėtina, kad Projekte nėra draudžiama dėl tokio vėlesnio atsiskaitymo susitarti iš anksto – sudarant darbo sutartį, kai darbuotojas suinteresuotas įsidarbinimu gali sutikti su tokia sąlyga, tačiau vėliau - nutraukiant darbo santykius, tokie susitarimai gali turėti per daug skaudžias pasekmes darbuotojui. Be to, Projektu siūloma formuluotė suponuoja galimybę atidėti visų sumų sumokėjimą šešerių mėnesių laikotarpiui, kas gali lemti, jog įspėjus darbuotoja prieš dvi savaites apie darbo sutarties nutraukimą, jis netikėtai gali likti be pajamų net pusę metų ar bent iki kol susiras kitą darbą ir jame išdirbs bent mėnesį (t.y. bet kuriuo atveju šeimai gali tekti bent du mėnesius išgyventi be pajamų, o galimai ir iš viso be pinigų, jei gyvenama nuo darbo užmokesčio iki darbo užmokesčio). Pasiūlymas: Pakeisti Projekto 144 straipsnio 2 dalį taip: „2. Darbo sutarčiai pasibaigus, visos darbuotojo su darbo santykiais susijusios sumos išmokamos, kai nutraukiama darbo sutartis su darbuotoju, – ne vėliau kaip iki darbo santykių pabaigos, nebent šalys susitaria, kad su darbuotoju bus atsiskaityta ne vėliau kaip per šešis mėnesius dešimt darbo dienų. Darbo užmokesčio ar su juo susijusių išmokų dalis, neviršijanti darbuotojo vieno mėnesio vidutinio darbo užmokesčio visais atvejais turi būti sumokama ne vėliau kaip darbo santykių pasibaigimo dieną. „	Nepritarti	Siūlytina palikti darbdaviui ir darbuotojui galimybę susitarti dėl galutinio atsiskaitymo termino. Tai aktualu tai atvejais, kai darbdaviai patiria laikinų finansinių sunkumų. Galima būtų sutikti su trumpesniu terminu – vietoj šešių mėnesių pakeisti ne vėliau kaip per tris mėnesius.
Seimo nariai: Algirdas Sysas, Giedrė Purvaneckienė 2015-11-09	144	2	Argumentai: Šešių mėnesių terminas, nustatytas šalių susitarimu, darbdaviui atsiskaityti su darbuotoju darbo sutarčiai pasibaigus yra pernelyg ilgas, todėl siūloma jį keisti į dešimt darbo dienų. Juolab, kad dėl tokios nuostatos Trišalėje taryboje sutarė ir darbdavių, ir darbuotojų atstovai. Pasiūlymas: Pakeisti 144 straipsnio 2 dalį ir ją išdėstyti taip: „2. Darbo sutarčiai pasibaigus, visos darbuotojo su darbo santykiais susijusios sumos išmokamos, kai nutraukiama darbo sutartis su darbuotoju, – ne vėliau kaip iki darbo santykių pabaigos, nebent šalys susitaria, kad su darbuotoju bus atsiskaityta ne vėliau kaip per šešis mėnesius dešimt darbo dienų.“.	Nepritarti	Siūlytina palikti darbdaviui ir darbuotojui galimybę susitarti dėl galutinio atsiskaitymo termino. Tai aktualu tai atvejais, kai darbdaviai patiria laikinų finansinių sunkumų. Galima būtų sutikti su trumpesniu terminu – vietoj šešių mėnesių pakeisti ne vėliau kaip per tris mėnesius.
Seimo narys Mečislovas Zaščiurinskas 2015-11-06	145	2	Argumentai 1. Iki šiol galiojantis teisinis reglamentavimas numatė, kad darbdaviui vėluojant atsiskaityti su atleidžiamu darbuotoju, darbuotojui priteistinas jo vidutinis darbo užmokestis už visą pavėluotą atsiskaityti laiką. Lietuvos Respublikos darbo kodekso patvirtinimo, įsigaliojimo ir įgyvendinimo įstatymo projektu Nr. XIIP-3234 siūlomo tvirtinti darbo kodekso projekto (toliau - Projektas) rengėjai klaidinančiai nurodo, jog šis dydis mažintinas iki trijų mėnesių maksimalaus termino, neva atsižvelgiant į teismų praktika. Pažymėtina, jog teismų praktika rodo, jog teismas sumažindavo laikotarpį ar priteistiną sumą vėluojant atsiskaityti dviem atvejais: 1) kai nustato, jog nesavalaikį atsiskaitymą ar neatsikaitymą ilgesnį laiką lėmė ir paties darbuotojo kaltė, arba 2) kai darbuotojui pradelsta sumokėti suma yra mažesnė nei vieno mėnesio vidutinis darbo užmokestis. Dėl pirmojo kriterijaus pažymėtina, kad jei neatsiskaitymą lemia paties darbdavio valia, jis gali išvengti pasekmių tiesiog atsiskaitydamas su darbuotoju. Jei tame yra ir darbuotojo kaltės – teismas turės teisę netesybas sumažinti. Projektu siūlomas reglamentavimas, kai darbdaviui pakanka pralaukti tris mėnesius, o tolesnis uždelsimas jam nesukelia jokių pasekmių ydingas. Tai skatins darbdavį, pradelsusi atsiskaityti, toliau vilkinti ginčų nagrinėjimo procesus ir vengti atsiskaitymo verčiant darbuotoją, kuriam tie pinigai gali lemti labai skaudžias pasekmes (pvz. būsto kredito sutarties nutraukimą dėl vėluojančių įmokų) susitarti dėl mažesnių sumų nei darbuotojui neišmokėtas darbo užmokestis. Tokiu būdu, būtų paneigtas visuotinai pripažįstamas teisės principas, kad niekas negali turėti naudos iš savo neteisėtų veiksmų (lot. nullus commodum capere de sua injuria propria), o iš ne teisės negali atsirasti teisė (lot. ex injuria jus non oritur). Dėl antrojo kriterijaus, t. y. kai darbuotojui vėluojama sumokėti mažesnė nei jo mėnesio darbo užmokesčio suma, pasisakytina, kad jis reglamentuojamas per siūlomą naujai įtvirtinti taisyklę, jog tokiu atveju priteisiamas ne visas darbo užmokestis, o tik vėluota sumokėti dalis. 2. Darbdaviai taiko skirtingas darbo apmokėjimo sistemas, tame tarpe ir priklausančias nuo darbuotojui nustatytų normų ar viso darbdavio verslo rezultatų, pvz. valymo funkcija vykdančiam darbuotojui didžioji dalis darbo užmokesčio gali priklausyti nuo išvalyto ploto, vadybininko nuo sudarytų sutarčių vertės ar nuo įmonės pajamų ir pan., atitinkamai darbuotojo faktinis darbo užmokestis kiekvieną mėnesį gali kisti. Pagal siūloma įtvirtinti teisinį reguliavimą taptų visiškai neaišku ar darbuotojui uždelsta sumokėti suma yra mažesnė ar didesnė nei darbuotojo vieno mėnesio darbo užmokestis, ir su kokio mėnesio darbo užmokesčiu ji turėtų būti lyginama (pvz. darbuotojui vėluojama sumokėti kintamoji darbo užmokesčio dalis už du mėnesius), todėl vienintelis objektyvus dydis, pagal kurį galėtų būti lyginama ir kuris galėtų tinkamai atkurti pažeistas darbuotojo teises – darbuotojo vidutinis darbo užmokestis buvęs iki vėlavimo atsiskaityti pradžios. Pasiūlymas: Pakeisti Projekto 145 straipsnio 2 dalį taip: „2. Darbo santykiams pasibaigus, o darbdaviui ne dėl darbuotojo kaltės uždelsus atsiskaityti su darbuotoju (šio Kodekso 144 straipsnio 2 dalis), darbdavys privalo mokėti netesybas, kurių dydis – darbuotojo vidutinis darbo užmokestis per mėnesį už visą uždelstą atsiskaityti laikotarpį, bet ne daugiau kaip už tris mėnesius. Jei uždelsta suma yra mažesnė nei darbuotojo vieno mėnesio vidutinis darbo užmokestis, netesybų dydį sudaro darbdavio uždelsta suma už kiekvieną uždelstą atsiskaityti mėnesį, bet negali viršyti trijų mėnesių darbuotojo darbo užmokesčio. „	Nepritarti	Siūlomu reguliavimu įvertinta teismų praktika, kai nesant jokių apribojimų, teismai laiko sankcijas darbdaviams neproporcingomis, todėl jas keičia ir nustato savarankiškai. Šiuo atveju siūlomas kompromisas, kad sankcija darbdaviui būtų apribota, tačiau šis apribojimas atspindėtų socialinį teisingumą – sankcija darbdaviui turi būti (siūloma 3 mėn.), tačiau darbo užmokestis neturi būti neribotai mokamas už neatliekamą darbą.
Seimo nariai: Algirdas Sysas, Giedrė Purvaneckienė 2015-11-09	145	2	Argumentai: Siūloma atsisakyti trijų mėnesių darbuotojo darbo užmokesčio ribojimo dėl netesybų dydžio, nes šio ribojimo taikymas gali lemti teisminių procesų vilkinimą, kas ženkliai pablogintų darbuotojo padėtį ir pažeistų jo teisėtus interesus. Pasiūlymas: Pakeisti 145 straipsnio 2 dalį ir ją išdėstyti taip: „2. Darbo santykiams pasibaigus, o darbdaviui uždelsus atsiskaityti su darbuotoju (šio Kodekso 144 straipsnio 2 dalis), darbdavys privalo mokėti netesybas, kurių dydis – darbuotojo darbo užmokestis per mėnesį už uždelstą atsiskaityti laikotarpį, bet ne daugiau kaip už tris mėnesius. Jei uždelsta suma yra mažesnė nei darbuotojo vieno mėnesio darbo užmokestis, netesybų dydį sudaro darbdavio uždelsta suma už kiekvieną uždelstą atsiskaityti mėnesį, bet negali viršyti trijų mėnesių darbuotojo darbo užmokesčio.“.	Nepritarti	Siūlomu reguliavimu įvertinta teismų praktika, kai nesant jokių apribojimų, teismai laiko sankcijas darbdaviams neproporcingomis, todėl jas keičia ir nustato savarankiškai. Šiuo atveju siūlomas kompromisas, kad sankcija darbdaviui būtų apribota, tačiau šis apribojimas atspindėtų socialinį teisingumą – sankcija darbdaviui turi būti (siūloma 3 mėn.), tačiau darbo užmokestis neturi būti neribotai mokamas už neatliekamą darbą.
Seimo narys Naglis Puteikis 2015-11-11	145	2	Argumentai: Sankcijos dėl pažeidžiamų darbuotojų interesų turi būti atgrasančios. Siūloma didinti sankcijas. Pasiūlymas: Pakeisti 145 straipsnio 2 dalį ir ją išdėstyti taip: „2. Darbo santykiams pasibaigus, o darbdaviui uždelsus atsiskaityti su darbuotoju (šio Kodekso 144 straipsnio 2 dalis), darbdavys privalo mokėti netesybas, kurių dydis – darbuotojo darbo užmokestis per mėnesį už uždelstą atsiskaityti laikotarpį, bet ne daugiau kaip už tris mėnesius metus. Jei uždelsta suma yra mažesnė nei darbuotojo vieno mėnesio darbo užmokestis, netesybų dydį sudaro darbdavio uždelsta suma už kiekvieną uždelstą atsiskaityti mėnesį, bet negali viršyti trijų dvylikos mėnesių darbuotojo darbo užmokesčio.“	Nepritarti	Siūlomu reguliavimu įvertinta teismų praktika, kai nesant jokių apribojimų, teismai laiko sankcijas darbdaviams neproporcingomis, todėl jas keičia ir nustato savarankiškai. Šiuo atveju siūlomas kompromisas, kad sankcija darbdaviui būtų apribota, tačiau šis apribojimas atspindėtų socialinį teisingumą – sankcija darbdaviui turi būti (siūloma 3 mėn.), tačiau darbo užmokestis neturi būti neribotai mokamas už neatliekamą darbą.
Seimo narys Mečislovas Zaščiurinskas 2015-11-06	146	1	Argumentai Darbuotojas turi teisę žinoti koks darbo užmokestis jam buvo priskaičiuotas konkretų mėnesį, kad galėtų įsitikinti, jog jam yra išmokėta visa priklausanti darbo užmokesčio suma. Lietuvos Respublikos darbo kodekso patvirtinimo, įsigaliojimo ir įgyvendinimo įstatymo projektu Nr. XIIP-3234 siūlomo tvirtinti darbo kodekso projekto (toliau - Projektas) 146 str. 1 dalis neapibrėžianti kokiu periodiškumu ši informacija gali būti teikiama, nesumažins biurokratinės naštos, o tik ją padidins, nes darbuotojas kas mėnesį turės kreiptis tokios informacijos į darbdavį, o darbdavys tokius prašymus nagrinėti ir prašomą informaciją pateikti. Be to, toks neapibrėžtumas gali sąlygoti ir papildomus ginčus dėl to ar darbuotojas savo teises gina nepraleisdamas nustatyto termino darbo ginčo iniciavimui, t. y. bus neaišku nuo kokios datos darbuotojas bus laikomas sužinosiu apie savo teisių pažeidimą: ar nuo tada kai konkreti darbo užmokesčio suma jam buvo išmokėta ar nuo tada kai jis galėjo susipažinti su darbo užmokesčio sumų priskaičiavimu pagal darbdavio pateiktą informaciją. Pasiūlymas: Pakeisti Projekto 146 straipsnio 1 dalį taip: „1. Darbdavys privalo ne rečiau kaip kartą per mėnesį elektroniniu ar kitu sutartu būdu suteikti darbuotojui galimybę nemokamai susipažinti su informacija apie jam apskaičiuotas, išmokėtas ir išskaičiuotas darbo užmokesčio sumas ir apie dirbto darbo laiko trukmę, atskirai nurodydamas viršvalandinių darbų trukmę	Nepritarti	Siūloma mažinti administracinę naštą, tačiau užtikrinant, kad visa reikiama informacija darbuotojui būtų suteikta. Darbuotojo darbo užmokestis nustatomas darbo sutartyje (papildomai galioja pranešimo apie pagrindines darbo sąlygas pareiga, pranešimo apie darbo funkcijos apimtį pareiga).
Seimo nariai: Algirdas Sysas, Giedrė Purvaneckienė 2015-11-09	146	1	Argumentai: Tiek darbdavių, tiek darbuotojų atstovai sutaria, kad informacijos apie darbo užmokestį ir dirbtą laiką teikimas darbuotojui turi būti reglamentuotas numatant darbdaviui pareigą tokią informaciją teikti, o ne darbuotojui galimybę ją gauti. Siūloma darbdavio pareiga suteikti darbuotojui galimybę nemokamai susipažinti su tokia informacija yra ydinga, nes tiek darbuotojas būtų apsunkintas, norėdamas šia galimybe pasinaudoti, tiek darbdavys būtų trukdomas, jei darbuotojai pradėtų iš jo reikalauti galimybės su tokia informacija susipažinti, kas gali lemti, kad darbdavys turėtų užtikrinti, kad darbuotojai galėtų naudotis darbdavio turimomis priemonėmis (kompiuteriu ir pan.), kad pasinaudotų šia galimybe. Nors popierinių atsiskaitymo lapelių įteikimas darbuotojams ten, kur nėra galimybės padaryti tai elektroniniu būdu, ir gali atrodyti kaip pernelyg didelė administracinė našta darbdaviui, tačiau, jei tai yra vienintelis būdas darbuotojui tokią informaciją gauti, reikia palikti galimybę jam šiuo būdu pasinaudoti. Pasiūlymas: Pakeisti 146 straipsnio 1 dalį ir ją išdėstyti taip: „1. Darbdavys privalo elektroniniu ar kitu sutartu būdu suteikti darbuotojui galimybę nemokamai susipažinti su informacija apie jam apskaičiuotas, išmokėtas ir išskaičiuotas darbo užmokesčio sumas ir apie dirbto darbo laiko trukmę, atskirai nurodydamas viršvalandinių darbų trukmę. 1. Darbdavys ne rečiau kaip kartą per mėnesį privalo raštu ar elektroniniu būdu darbuotojui pateikti informaciją apie jam apskaičiuotas, išmokėtas ir išskaičiuotas sumas ir apie dirbto darbo laiko trukmę, atskirai nurodydamas viršvalandinių darbų trukmę.“.	Nepritarti	Siūloma mažinti administracinę naštą, tačiau užtikrinant, kad visa reikiama informacija darbuotojui būtų suteikta
Seimo narys Mečislovas Zaščiurinskas 2015-11-06	148	2	4	Argumentai Pritariant profesinių sąjungų siūlymui, keistinas Lietuvos Respublikos darbo kodekso patvirtinimo, įsigaliojimo ir įgyvendinimo įstatymo projektu Nr. XIIP-3234 siūlomo tvirtinti darbo kodekso projekto (toliau - Projektas) 148 str. 2 dalies 4 punktas, patikslinant jog išskaitos išieškoti atostogpinigiams gali būti daromos tik tuo atveju, jei darbo sutartis nutrūksta dėl nuo darbuotojo priklausančių priežasčių. Pasiūlymas: Pakeisti Projekto 148 straipsnio 2 dalies 4 punktą ir išdėstyti jį taip: „4) išieškoti atostogpinigiams už suteiktas atostogas, viršijančias įgytą teisę į visos trukmės ar dalies kasmetines atostogas, darbo sutartį nutraukus darbuotojo iniciatyva be svarbių priežasčių (Darbo kodekso 54 straipsnis) arba dėl darbuotojo kaltės (Darbo kodekso 57 straipsnis).“	Nepritarti	Siūloma nustatyti teisingą išskaitų iš darbo užmokesčio darymo mechanizmą, negali būti toleruojamas neteisėtas praturtėjimas, nors ir nedidelis.
Seimo nariai: Algirdas Sysas, Giedrė Purvaneckienė 2015-11-09	148	2	4	Argumentai: Išskaitų iš darbo užmokesčio darymas tam tikrais atvejais gali pažeisti darbuotojo teisėtus interesus ir lūkesčius, todėl siūloma nustatyti išimtinius atvejus, kai nebūtų galima daryti išskaitų iš darbuotojo darbo užmokesčio išieškoti atostogpinigiams už suteiktas atostogas, viršijančias įgytą teisę į visos trukmės ar dalies kasmetines atostogas. Atkreiptinas dėmesys, kad Trišalėje taryboje dėl to sutiko tiek darbdavių, tiek darbuotojų atstovai. Pasiūlymas: Pakeisti 148 straipsnio 2 dalies 4 punktą ir jį išdėstyti taip: „4) išieškoti atostogpinigiams už suteiktas atostogas, viršijančias įgytą teisę į visos trukmės ar dalies kasmetines atostogas, išskyrus atvejus, kai atleidžiama darbuotojo prašymu ar ne dėl jo kaltės.“.	Nepritarti	Siūloma nustatyti teisingą išskaitų iš darbo užmokesčio darymo mechanizmą, negali būti toleruojamas neteisėtas praturtėjimas, nors ir nedidelis.
Seimo nariai: Algirdas Sysas, Giedrė Purvaneckienė 2015-11-09	149	Argumentai: Projekto rengėjų siūlomas žalos atlyginimo sąlygų reglamentavimas nėra tikslus, todėl tiek darbuotojų, tiek darbdavių atstovai siūlo 149 straipsnį pakeisti galiojančio Darbo kodekso nuostatomis dėl darbuotojo padarytos žalos atlyginimo. Pasiūlymas: Pakeisti 149 straipsnį ir jį išdėstyti taip: „149 straipsnis. Žalos atlyginimo sąlygos Kiekviena darbo sutarties šalis privalo atlyginti savo darbo pareigų pažeidimu dėl jos kaltės kitai sutarties šaliai padarytą turtinę žalą, taip pat ir neturtinę žalą. 149 straipsnis. Darbuotojo padarytos žalos atlyginimo sąlygos 1. Darbuotojas privalo atlyginti visą padarytą žalą, bet ne daugiau kaip jo trijų vidutinių mėnesinių darbo užmokesčių dydžio, išskyrus atvejus, nustatytus šio straipsnio 2 dalyje. 2. Darbuotojas privalo atlyginti visą žalą, jei: 1) žala padaryta tyčia; 2) žala padaryta jo nusikalstama veika, kuri yra konstatuota Baudžiamojo proceso kodekso nustatyta tvarka; 3) žala padaryta darbuotojo, su kuriuo sudaryta visiškos materialinės atsakomybės sutartis; 4) žala padaryta prarandant įrankius, drabužius, apsaugos priemones, perduotas darbuotojui naudotis darbe, taip pat prarandant medžiagas, pusgaminius ar gaminius gamybos procese; 5) žala padaryta kitokiu būdu ar kitokiam turtui, kai už ją visiška materialinė atsakomybė nustatyta specialiuose įstatymuose; 6) žala padaryta neblaivaus arba apsvaigusio nuo narkotinių ar toksinių medžiagų darbuotojo; 7) tai nustatyta kolektyvinėje sutartyje.“.	Nepritarti	Siekiama naujo žalos atlyginimo modelio, kuriame nėra vietos materialinės atsakomybės sutartims, nedaromas painus ir biurokratinis atskyrimas tarp gamybos priemonių (kurios gali būti visiškos atsakomybės dalyku) ir ne gamybos priemonių. Darbo ginčų komisija spręstų dėl žalos atlyginimo dydžio, atsižvelgdama į kaltę, darbdavio riziką ir pan. Pažymėtina, kad DGK imtų nagrinėti visus žalos atlyginimo klausimus ir turėtų teisę mažinti atlyginamos žalos dydį net ir tais atvejais, kurie šiandien priskiriami civilinei atsakomybei ir nėra ribojama atlygintina darbuotojo žala – taip įtvirtinamas netgi darbuotojams palankesnis reguliavimas. Grįžus prie egzistuojančios sovietinės koncepcijos, reikėtų kazuistiniu būdu vardinti visus atvejus, kada darbuotojas visais atvejais privalėtų atlyginti visą žalą, o kada tik dalį. Toks reguliavimas būtų didelė administracinė našta, sukeltų teisinio tikrumo stoką, verstų sudaryti fiktyvias visiškos materialinės atsakomybės sutartis, jas administruoti, turėti visiškai materialiai atskaitingų asmenų pozicijas, jas papildomai apmokėti.
Seimo narys Rimantas Jonas Dagys 2015-11-02	150	1	Argumentai: „Negautos pajamos“ yra labai subjektyvus, sunkiai išmatuojamas dydis, todėl sudarytų sąlygas darbdavio savivalei. Darbuotojo sukelta žala yra ne tik darbuotojo darbo, bet ir prastos darbdavio darbo proceso priežiūros pasekmė. Už tai paskirta sankcija negali viršyti daugelio Civiliniame kodekse numatytų sankcijų. Pasiūlymas: Pataisyti 150 straipsnio 1 dalį ir ją išdėstyti taip: „1. Atlygintinos turtinės žalos dydį sudaro tiesioginiai nuostoliai ir negautos pajamos.“	Nepritarti	Žalos sąvoka yra aptarta civiliniame kodekse, todėl negali skirtis.
Seimo narys Rimantas Jonas Dagys 2015-11-02	150	2	Argumentai: Siekiant apsaugoti darbuotojus nuo darbdavio savivalės, būtina nustatyti maksimalų atlygintinos žalos dydį, galimą priskaičiuoti iš darbuotojo. Paskirta sankcija negali viršyti daugelio Civiliniame kodekse numatytų sankcijų. Pasiūlymas: Papildyti 150 straipsnio 2 dalį nauju punktu ir jį išdėstyti taip: „5) Atlygintinos žalos dydis negali būti didesnis nei 3 vidutiniai mėnesiniai darbo užmokesčiai.“	Nepritarti	Darbo ginčų komisija ir teismas gali sumažinti bet kokią darbuotojo padarytą žalą, atsižvelgdami ne tik į pažeidimo sunkumą, bet ir inter alia į darbuotojo turtinę padėtį. Atvejai, kada darbuotojas atsako visais atvejais tik 3 VDU, neleidžia kalbėti apie didelę pridėtinę vertę kuriančių darbdavių tinkamą apsaugą.
Seimo narys Rimantas Jonas Dagys 2015-11-02	150 (N), 151 (N)	Argumentai: Siūlomas papildymas yra galiojančioje Darbo kodekso redakcijoje. Tai yra detalesnė, aiškesnė nei Projekte siūloma nuostata. Pasiūlymas: X skyrių „Žalos atlyginimas“ papildyti dviem naujais straipsniais, atitinkamai suderinti straipsnių numeraciją, o naujus straipsnius išdėstyti taip: „150 straipsnis. Darbuotojų materialinės atsakomybės ribos Darbuotojas privalo atlyginti visą padarytą žalą, bet ne daugiau kaip jo trijų vidutinių mėnesinių darbo užmokesčių dydžio, išskyrus atvejus, nustatytus šio kodekso 150 straipsnyje. 151 straipsnis. Atvejai, kai darbuotojai privalo atlyginti visą žalą Darbuotojas privalo atlyginti visą žalą, jei: 1) žala padaryta tyčia; 2) žala padaryta jo nusikalstama veika, kuri yra konstatuota Baudžiamojo proceso kodekso nustatyta tvarka; 3) žala padaryta darbuotojo, su kuriuo sudaryta visiškos materialinės atsakomybės sutartis; 4) žala padaryta prarandant įrankius, drabužius, apsaugos priemones, perduotas darbuotojui naudotis darbe, taip pat prarandant medžiagas, pusgaminius ar gaminius gamybos procese; 5) žala padaryta kitokiu būdu ar kitokiam turtui, kai už ją visiška materialinė atsakomybė nustatyta specialiuose įstatymuose; 6) žala padaryta neblaivaus arba apsvaigusio nuo narkotinių ar toksinių medžiagų darbuotojo; 7) tai nustatyta kolektyvinėje sutartyje.“	Nepritarti	Siekiama naujo žalos atlyginimo modelio, kuriame nėra vietos materialinės atsakomybės sutartims, nedaromas painus ir biurokratinis atskyrimas tarp gamybos priemonių (kurios gali būti visiškos atsakomybės dalyku) ir ne gamybos priemonių. Darbo ginčų komisija spręstų dėl žalos atlyginimo dydžio, atsižvelgdama į kaltę, darbdavio riziką ir pan. Pažymėtina, kad DGK imtų nagrinėti visus žalos atlyginimo klausimus ir turėtų teisę mažinti atlyginamos žalos dydį net ir tais atvejais, kurie šiandien priskiriami civilinei atsakomybei ir nėra ribojama atlygintina darbuotojo žala – taip įtvirtinamas netgi darbuotojams palankesnis reguliavimas. Grįžus prie egzistuojančios sovietinės koncepcijos, reikėtų kazuistiniu būdu vardinti visus atvejus, kada darbuotojas visais atvejais privalėtų atlyginti visą žalą, o kada tik dalį. Toks reguliavimas būtų didelė administracinė našta, sukeltų teisinio tikrumo stoką, verstų sudaryti fiktyvias visiškos materialinės atsakomybės sutartis, jas administruoti, turėti visiškai materialiai atskaitingų asmenų pozicijas, jas papildomai apmokėti.
Seimo nariai: Irena Šiaulienė, Kęstutis Daukšys, Petras Gražulis Kristina Miškinienė, Kęstas Komskis 2015-10-07	152	1	Pasiūlymas: Pakeisti 152 straipsnio 1 dalį ir ją išdėstyti taip: „1. Jei darbdavys buvo apdraudęs darbuotojo civilinę atsakomybę (taip pat ir trečiųjų asmenų atžvilgiu), darbdavys privalo kreiptis dėl draudimo atlyginimo išmokėjimo tiesiogiai į draudiką. Jeigu draudimo atlyginimo nepakanka žalai visiškai atlyginti, draudimo atlyginimo ir faktinės žalos dydžio skirtumą atlygina asmuo, atsakingas už žalos padarymą.“.	Pritarti
Seimo narys Naglis Puteikis 2015-11-11	152	1	Argumentai: Darbdavys, vykdydamas veiklą, prisiima riziką. Padidinus darbuotojų atsakomybę yra tikslinga, kad darbdavys apdraustų darbuotojų civilinę atsakomybę. Pasiūlymas: Pakeisti 152 straipsnio 1 dalį ir ją išdėstyti taip: „1. Jei dDarbdavys buvo apdraudęs privalo apdrausti darbuotojo civilinę atsakomybę (taip pat ir trečiųjų asmenų atžvilgiu), darbdavys privalo kreiptis dėl draudimo atlyginimo išmokėjimo tiesiogiai į draudiką. Jeigu draudimo atlyginimo nepakanka žalai visiškai atlyginti, draudimo atlyginimo ir faktinės žalos dydžio skirtumą atlygina asmuo, atsakingas už žalos padarymą.“	Nepritarti	Ne visais atvejais reikalingas darbuotojo civilinės atsakomybės draudimas. Darbo kodeksas reguliuoja kitą situaciją “jei buvo apdraudęs”. Tokia situacija teisiškai reikšminga.
Seimo narys Rimantas Jonas Dagys 2015-11-02	153	1	Argumentai: Projekte numatytas galimas išieškoti išskaitos dydis yra per didelis. Pasiūlymas: Pataisyti 153 straipsnio 1 dalį ir ją išdėstyti taip: „1. Darbuotojo padaryta ir jo gera valia šalių susitarimu natūra arba pinigais neatlyginta žala gali būti išskaitoma iš darbuotojui priklausančio darbo užmokesčio darbdavio rašytiniu nurodymu. Tokios išskaitos dydis negali viršyti šešių trijų vidutinių darbuotojo darbo užmokesčių net ir tuo atveju, jei buvo padaryta didesnė žala. Darbdavio nurodymas išieškoti šią žalą gali būti priimtas ne vėliau kaip per vieną mėnesį nuo žalos paaiškėjimo dienos.“	Pritarti iš dalies	Pakeisti 153 straipsnio 1 dalį ir ją išdėstyti taip: „1. Darbuotojo padaryta ir jo gera valia šalių susitarimu natūra arba pinigais neatlyginta žala gali būti išskaitoma iš darbuotojui priklausančio darbo užmokesčio darbdavio rašytiniu nurodymu. Tokios išskaitos dydis negali viršyti šešių vidutinių darbuotojo darbo užmokesčių vieno darbuotojo vidutinio darbo užmokesčio net ir tuo atveju, jei buvo padaryta didesnė žala. Darbdavio nurodymas išieškoti šią žalą gali būti priimtas ne vėliau kaip per vieną mėnesį nuo žalos paaiškėjimo dienos.“ Pakeisti 153 straipsnio 2 dalį ir ją išdėstyti taip: „2. Dėl išskaitos, kuri viršija šešių mėnesių vieno mėnesio darbuotojo darbo užmokesčio dydį, arba jei praleisti išskaitos terminai, darbdavys žalos atlyginimo turi reikalauti darbo ginčams dėl teisės nagrinėti nustatyta tvarka.“
Seimo nariai: Irena Šiaulienė, Kęstutis Daukšys, Kristina Miškinienė 2015-11-09	153	1	Pasiūlymas: Pakeisti 153 straipsnio 1 dalį ir ją išdėstyti taip: „1. Darbuotojo padaryta ir jo gera valia šalių susitarimu natūra arba pinigais neatlyginta žala gali būti išskaitoma iš darbuotojui priklausančio darbo užmokesčio darbdavio rašytiniu nurodymu. Tokios išskaitos dydis negali viršyti šešių vidutinių darbuotojo darbo užmokesčių vieno darbuotojo vidutinio darbo užmokesčio net ir tuo atveju, jei buvo padaryta didesnė žala. Darbdavio nurodymas išieškoti šią žalą gali būti priimtas ne vėliau kaip per vieną mėnesį nuo žalos paaiškėjimo dienos.“	Pritarti
Seimo nariai: Irena Šiaulienė, Kęstutis Daukšys, Kristina Miškinienė 2015-11-09	153	2	Pasiūlymas: Pakeisti 153 straipsnio 2 dalį ir ją išdėstyti taip: „2. Dėl išskaitos, kuri viršija šešių mėnesių vieno mėnesio darbuotojo darbo užmokesčio dydį, arba jei praleisti išskaitos terminai, darbdavys žalos atlyginimo turi reikalauti darbo ginčams dėl teisės nagrinėti nustatyta tvarka.“	Pritarti
Seimo narys Mečislovas Zaščiurinskas 2015-11-10	160	Argumentai Siūlytina įvesti dar vieną socialinės partnerystės lygmenį – socialinę partnerystę tarp įmonių grupių (holdingo bendrovių struktūros) darbdavių ir šiose įmonėse veikiančių profesinių sąjungų. Kadangi tokių struktūrų daugėja, būtina atsižvelgti ir į tuo sąlygotus pokyčius darbo santykių teisiniame reglamentavime, nes praktikoje susijusiuose subjektuose bendros taisyklės dažnai formuojamos motininėje bendrovėje, nustatant jų taikymą visoje grupėje. Atitinkamai, darbdaviai – dukterinės bendrovės yra saistomos jiems nustatytų taisyklių ir socialinė partnerystė dukterinės bendrovės lygmeniu ne visada gali būti efektyvi. Todėl siūlytina Lietuvos Respublikos darbo kodekso patvirtinimo, įsigaliojimo ir įgyvendinimo įstatymo projektu Nr. XIIP-3234 siūlomo tvirtinti darbo kodekso projekte (toliau - Projektas) įtvirtinti papildomą socialinės partnerystės lygmenį – susijusių ūkio subjektų grupės darbdavių ir jose veikiančių profesinių sąjungų ar jų organizacijų. Siūloma įtvirtinti, kad darbdaviai priskiriami grupei darbdavių, kai jie laikomi susijusių ūkio subjektų grupe pagal Lietuvos Respublikos konkurencijos įstatymo nuostatas. Pasiūlymas: Papildyti Projekto 160 straipsnio 1 dalį nauju 4 punktu, atitinkamai punktus 4,5 laikant punktais 5,6 ir išdėstyti šį straipsnį taip: „160 straipsnis. Socialinės partnerystės lygiai Socialinė partnerystė gali būti vykdoma šiais lygiais: 1) nacionaliniu; 2) šakos (gamybos, paslaugų, profesiniu); 3) teritoriniu (savivaldybės, apskrities); 4) grupės darbdavių (susijusių ūkio subjektų grupės); 4) 5) darbdavio (darbdavio fizinio asmens arba darbdavio juridinio asmens, o šio Kodekso 20 straipsnio 4 dalyje nustatytu atveju – jo padalinio (filialo, atstovybės); 5) 6) darbovietės lygmeniu (jei tai nustatyta šiame Kodekse, darbo teisės normose ar socialinių partnerių susitarimuose).“	Pritarti iš dalies	Grupės darbdavių kaip socialinės partnerystės lygmens įvedimas pažangus veiksnys, paskatinsiąs kolektyvines derybas Lietuvoje. Vis tik būtina papildomai apibrėžti, kas tai yra darbdavių grupė. Siūlytinas grupės darbdavių lygio apibrėžimas: “4) Grupės darbdavių, tai yra grupės, kurią sudaro patronuojanti ir dukterinės bendrovės, kaip apibrėžta Lietuvos Respublikos akcinių bendrovių įstatyme, lygiu”.
Seimo nariai: Irena Šiaulienė, Kęstutis Daukšys, Petras Gražulis Kristina Miškinienė, Kęstas Komskis 2015-10-07	161	1	Pasiūlymas: Pakeisti 161 straipsnio 1 punktą ir jį išdėstyti taip: „1) sudarant dvišales, trišales tarybas, dalyvaujant jų veikloje ir sudarant socialinius susitarimus dėl darbo, socialinių ir ekonominių klausimų;“.	Pritarti
Seimo narys Rimantas Jonas Dagys 2015-11-02	162	3	Argumentai: Lietuvos Respublikos Konstitucinis Teismas yra priėmęs nutarimą, kad profesinės sąjungos atstovauja ne tik savo narius, bet gina visus atitinkamos įmonės, įstaigos ar organizacijos darbuotojus. Todėl Projekto nuostata, kad profesinės sąjungos atstovauja tik savo narius, prieštarauja Lietuvos Respublikos Konstitucijos 50 straipsniui ir Konstitucinio Teismo 1999 m. sausio 14 d. nutarimui byloje Nr. 8/98. Profesinių sąjungų galimybė teismuose ar administracinėse procedūrose atstovauti trečiųjų šalių piliečiams įtvirtinta tarptautiniuose dokumentuose. Pasiūlymas: Pataisyti 162 straipsnio 3 dalį ir ją išdėstyti taip: „3. Profesinės sąjungos šio Kodekso ir kitų įstatymų nustatytais atvejais kolektyviai atstovauja savo nariams visiems atitinkamos įmonės, įstaigos ar organizacijos darbuotojams – darbuotojams ir asmenims, dirbantiems Lietuvos Respublikos užimtumo įstatyme nurodytais darbo santykiams prilygintų teisinių santykių pagrindais kolektyviniuose darbo santykiuose. Profesinės sąjungos įstatymų numatyta tvarka teismuose arba administracinėse procedūrose gali atstovauti trečiųjų šalių piliečiams. Profesinės sąjungos taip pat individualiai gina savo narius ir jiems atstovauja individualiuose darbo santykiuose. Kolektyvinės derybos, kolektyvinių sutarčių sudarymas ir kolektyvinių darbo ginčų dėl interesų inicijavimas yra išimtinė profesinių sąjungų teisė.“	Nepritarti	Siūloma naujas socialinės partnerystės modelis, kad profesinės sąjungos atstovauja tik savo nariams ir kolektyvinės sutartys galioja tik nariams. Tuo siekiama paskatinti darbuotojų narystę profesinėse sąjungose ginant kolektyvinius darbuotojų interesus bei užtikrinti autonominį sutartinį darbo santykių reguliavimą kolektyvinėmis sutartimis, kuris sudarytų galimybes lanksčiau derinti darbuotojų ir darbdavių interesus bei labiau atitiktų konkrečios įmonės ar šakos ypatumus. Siūlymas pateiktas atsižvelgiant į tai, kad tiek darbuotojų narystės profesinėse sąjungose, tiek kolektyvinių sutarčių kiekybiniai rodikliai yra vieni žemiausių iš ES valstybių. Kita vertus, kolektyvinės sutarties taikymo pareiga nustatoma darbdaviams, todėl jos taikymą jis galės išplėsti ir darbuotojams ne profesinės sąjungos nariams.
Seimo nariai: Irena Šiaulienė, Kęstutis Daukšys, Petras Gražulis Kristina Miškinienė, Kęstas Komskis 2015-10-07	162	4	Pasiūlymas: Pakeisti 162 straipsnio 4 dalį ir ją išdėstyti taip: „4. Darbo taryba ir darbuotojų patikėtinis yra nuo profesinių sąjungų nepriklausomi darbuotojams atstovaujantys organai, šio Kodekso nustatytais atvejais ir tvarka atstovaujantys visiems darbuotojams darbdavio ar, jei tai nustatyta šiame Kodekse ar socialinių partnerių susitarimuose, – ir darbovietės lygmeniu, informavimo, konsultavimo ir kitose dalyvavimo procedūrose, kuriomis darbuotojai ir jų atstovai įtraukiami į darbdavio sprendimų priėmimą. Jei darbo teisės normose ar socialinių partnerių susitarimuose nenustatyta kitaip, darbuotojų atstovai darbdavio lygmeniu laikomi darbuotojų atstovais darbovietės lygmeniu.“.	Pritarti
Seimo narys Mečislovas Zaščiurinskas 2015-11-10	162	3,4	Argumentai Lietuvos Respublikos darbo kodekso patvirtinimo, įsigaliojimo ir įgyvendinimo įstatymo projektu Nr. XIIP-3234 tvirtinamo darbo kodekso projekte (toliau - Projektas) siūloma įtvirtinti naują darbuotojų atstovavimo sistemą, kai narius, o esant darbdavio valiai ir kitus darbuotojus kolektyviniuose darbo santykiuose kiek tai susiję su kolektyvinės sutarties sudarymu ir jos vykdymu atstovauja profesinės sąjungos, tuo pačiu paliekant joms narių atstovavimą, o darbuotojų kolektyvo atstovavimą informavimo ir konsultavimo bei susijusiose procedūrose iš profesinės sąjungos perduodat darbo tarybai (profesinei sąjungai procedūrų metu veikiant patarėjo įgaliojimais), kurios (i) steigimas yra privalomas, (ii) steigimu rūpinasi darbdavys, (iii) nariai negali sutapti su profesinės sąjungos nariai ir kuri (iv) negali prisidėti prie darbuotojų – profesinės sąjungos narių teisių gynybos kilus teisiniams ginčui tarp profesinės sąjungos darbuotojų kolektyvo. Tokios procedūros, kai įmonėje, įstaigoje ar organizacijoje (toliau - darbovietė) yra veikianti profesinė sąjunga, o dalis jos ir teisių pareigų dirbtinai perduodama darbdavio įsteigtai darbo tarybai yra perteklinė, o atvejais, kai profesinė sąjunga vienija daugiau kaip pusę darbovietės darbuotojų kolektyvo ar net dar didesnę dalį (pvz. 80 proc. darbuotojų) ir/ar darbovietės darbuotojų kolektyvas yra perdavęs būtent profesinei sąjungai jų atstovavimo įgaliojimus yra nesuderinama su Tarptautinės darbo organizacijos konvencijos Nr.135 Dėl darbuotojų atstovų gynimo ir jiems teikiamų galimybių įmonėje 5 straipsniu Kai toje pačioje įmonėje yra ir profesinių sąjungų atstovų, ir renkamų atstovų, imamasi atitinkamų priemonių, jeigu to reikia, kad išrinkti atstovai nebūtų panaudojami atitinkamų profesinių sąjungų arba jų atstovų pozicijoms silpninti, taip pat kad būtų skatinamas bendradarbiavimas tarp renkamų atstovų bei atitinkamų profesinių sąjungų ir jų atstovų. Pažymėtina, kad iš esmės darbuotojų atstovavimas per profesines sąjungas, kurios turi sukauptus veiklai reikalingus finansinius, teisinius resursus, turi patirtį darbuotojų atstovavime ir galimybę užsitikrinti realų nepriklausomumą nuo darbdavio (pvz. samdant darbuotojų atstovavimui savo sričių profesionalus, ne įmonės darbuotojus) yra patrauklesnis darbuotojams, nes taip apsaugomi bendrovės darbuotojai, o atstovavimas kolektyviniuose santykiuose užsitikrinamas net ir nesant profesinės sąjungos nariu. Iš kitos pusės, atsižvelgtina į Projekto rengėjų siūlymą sukurti mechanizmą, kuris neleistų vienai profesinei sąjungai, kai ji neturi daugumos įmonės darbuotojų palaikymo, turėti visų darbuotojų atstovavimo mandatą. Tačiau šis klausimas spręstinas, ne per privalomą darbo tarybų steigimą net veikiant profesinėms sąjungoms, kuris taps papildoma biurokratine našta ir ir/ar net įrankių darbdaviui silpninti profesines sąjungas ar jas iš viso eliminuoti (pvz. vengiant sudaryti ir nesudarant kolektyvinės sutarties), o nustatant taisykles kada darbo tarybas steigti būtina tam, kad būtų užtikrintas tinkamas atstovavimas. Papildomai pažymėtina, kad Projektų iniciatorių siekis sumažinti darbuotojų atstovų, kuriems taikomos papildomos garantijos ir apsauga nuo atleidimo iš darbo, sukels priešingą efektą, kadangi vien darbo tarybos įsteigimas įmonėje, kurioje yra veikianti profesinė sąjunga, tų atstovų skaičių gali padvigubinti. Todėl siūlytina nustatyti tokį teisinį reguliavimą: 1) darbo tarybos sudaromos tik tais atvejais, kai (i) įmonėje nėra veikiančios profesinės sąjungos arba (ii) veikianti profesinė sąjunga vienija mažiau kaip pusę balsavimo teisę renkant darbo tarybą turinčių darbuotojų, o darbuotojų kolektyvas nėra delegavęs atstovavimo profesinei sąjungai ir darbuotojai pageidauja darbo tarybos steigimo; 2) visais atvejais, kai darbo taryba renkama įmonėje, kurioje yra veikianti profesinė sąjungą, jos rinkimą organizuoja profesinė sąjunga; 3) darbo tarybos įsteigimas neturi apriboti profesinės sąjungos teisių atstovauti vykdyti nevalstybinę darbo įstatymų laikymosi kontrolę, bei jos teisių į informavimą ir konsultavimą, ir atitinkamai koreguoti Projekto II skyriaus Socialinės partnerystės šalys I – IV skirsnius. Pasiūlymas: Pakeisti Projekto 162 straipsnio 3 - 4 dalims ir jas išdėstyti taip: „3. Profesinės sąjungos šio Kodekso ir kitų įstatymų nustatytais atvejais kolektyviai atstovauja savo nariams, – taip pat darbuotojams ir asmenims, dirbantiems Lietuvos Respublikos užimtumo įstatyme nurodytais darbo santykiams prilygintų teisinių santykių pagrindais. Profesinės sąjungos taip pat individualiai gina savo narius ir jiems atstovauja individualiuose darbo santykiuose. Kolektyvinės derybos, kolektyvinių sutarčių sudarymas ir kolektyvinių darbo ginčų dėl interesų inicijavimas yra išimtinė profesinių sąjungų teisė. 4. Darbo taryba ir darbuotojų patikėtinis yra nuo profesinių sąjungų nepriklausomi darbuotojams atstovaujantys organai, šio Kodekso nustatytais atvejais ir tvarka atstovaujantys visiems darbuotojams darbdavio ar, jei tai nustatyta šiame Kodekse ar socialinių partnerių susitarimuose, – ir darbovietės lygmeniu, informavimo, konsultavimo ir kitose dalyvavimo procedūrose, kuriomis darbuotojai ir jų atstovai įtraukiami į darbdavio sprendimų priėmimą. Jei darbo teisės normose ar socialinių partnerių susitarimuose nenustatyta kitaip, darbuotojų atstovai darbdavio lygmeniu laikomi darbuotojų atstovais darbovietės lygmeniu.“	Nepritarti	Siūlomas modelis reglamentuotas dabartiniame Darbo kodekse ir jis neužtikrina tinkamo darbuotojų informavimo ir konsultavimo, neskatina darbuotojų jungimosi į profesines sąjungas. Projektu siekiama pakeisti esamą tvarką ir pagerinti informavimo bei darbuotojų dalyvavimo profesinių sąjungų veikloje padėtį.
Seimo nariai: Algirdas Sysas, Giedrė Purvaneckienė 2015-11-09	163	1	Argumentai: Siūloma nustatyti draudimą darbdaviui diskriminuoti profesinių sąjungų narius bei daryti įtaką darbuotojams dėl stojimo į profesinę sąjungą ar išstojimo iš jos. Taip pat siūloma numatyti, kad asmenims, trukdantiems teisėtą profesinių sąjungų veiklą, taikoma atsakomybė. Pasiūlymas: Pakeisti 163 straipsnio 1 dalį ir ją išdėstyti taip: „1. Darbuotojų atstovai veikia laisvai ir nepriklausomai nuo kitų socialinės partnerystės šalių. Darbdaviui ar kitoms socialinės partnerystės šalims draudžiama daryti įtaką darbuotojų atstovų sprendimams ar kitaip kištis į darbuotojų atstovų veiklą. Darbdaviui, jo įgaliotam atstovui draudžiama sąlygoti priėmimą į darbą arba siūlyti išlaikyti darbo vietą, reikalaujant, kad darbuotojas nestotų į profesinę sąjungą ar išstotų iš jos. Darbdaviui, jo įgaliotam atstovui draudžiama organizuoti ir finansuoti organizacijas, siekiančias trukdyti profesinių sąjungų veiklą, ją nutraukti ar kontroliuoti. Valstybės, vietos savivaldos institucijos turi susilaikyti nuo kišimosi į darbuotojų atstovų veiklą, išskyrus atvejus, kai tai daroma įstatymo pagrindu dėl padaryto teisės pažeidimo. Asmenys, trukdantys teisėtą profesinių sąjungų veiklą, atsako pagal įstatymus.“.	Pritarti iš dalies	Siūlomą nuostatą siūlytina reglamentuoti 179 str. 3 dalyje, buvusią 3 dalį laikyti 4 dalimi: 179 straipsnis. Profesinė sąjunga, veikianti darbdavio lygmeniu 3. Profesinės sąjungos yra nepriklausomos nuo darbdavio, jo įgaliotojo atstovo. Darbdaviui, jo įgaliotajam atstovui draudžiama sąlygoti priėmimą į darbą arba siūlyti išlaikyti darbo vietą, reikalaujant, kad darbuotojas nestotų į profesinę sąjungą ar išstotų iš jos. Darbdaviui, jo įgaliotajam atstovui draudžiama organizuoti ir finansuoti organizacijas, siekiančias trukdyti profesinių sąjungų veiklą, ją nutraukti ar kontroliuoti. Siūlomas paskutinis 163 str. 1 d. sakinys jau yra išdėstytas 164 str. 3 dalyje.
Seimo nariai: Irena Šiaulienė, Kęstutis Daukšys, Petras Gražulis Kristina Miškinienė, Kęstas Komskis 2015-10-07	163	2	Pasiūlymas: Pakeisti 163 straipsnio 2 dalį ir ją išdėstyti taip: „2. Darbuotojų atstovai turi teisę kreiptis į teismą ir kitas kompetentingas institucijas dėl neteisėto kišimosi į jų veiklą, prašydami įpareigoti nutraukti tokius veiksmus, įpareigoti atlikti tam tikrus veiksmus ar atlyginti žalą.“.	Pritarti
Seimo nariai: Irena Šiaulienė, Kęstutis Daukšys, Petras Gražulis Kristina Miškinienė, Kęstas Komskis 2015-10-07	163	3	Pasiūlymas: Pakeisti 163 straipsnio 3 dalį ir ją išdėstyti taip: „3. Darbdavys ar kita socialinės partnerystės šalis turi teisę kreiptis į teismą, prašydami nutraukti darbuotojų atstovų veiksmus, kurie pažeidžia jų teises, Lietuvos Respublikos Konstituciją, šį Kodeksą ar kitus įstatymus ar šalių susitarimus.“.	Pritarti
Seimo nariai: Irena Šiaulienė, Kęstutis Daukšys, Petras Gražulis Kristina Miškinienė, Kęstas Komskis 2015-10-07	163	4	Pasiūlymas: Pakeisti 163 straipsnio 4 dalį ir ją išdėstyti taip: „4. Darbuotojų atstovų veikla gali būti sustabdyta ir nutraukta tik teismo sprendimu. Darbuotojų atstovui pažeidus Lietuvos Respublikos Konstituciją ar šį Kodeksą, prokuroras turi teisę kreiptis į teismą dėl profesinės sąjungos, jų susivienijimo darbuotojų atstovų veiklos sustabdymo laikotarpiui iki 3 mėnesių. Jei per šį laiką nepašalinamas nurodytas pažeidimas, darbuotojų atstovų veikla prokuroro siūlymu ir teismo sprendimu gali būti nutraukta. Tokiu pagrindu profesinė sąjunga išregistruojama iš Juridinių asmenų registro, o profesinės sąjungos, darbo tarybos ar darbuotojų patikėtinio įgaliojimai laikomi pasibaigusiais.“.	Pritarti
Seimo nariai: Irena Šiaulienė, Kęstutis Daukšys, Petras Gražulis Kristina Miškinienė, Kęstas Komskis 2015-10-07	164	1	Pasiūlymas: Pakeisti 164 straipsnio 1 dalį ir ją išdėstyti taip: „1. Darbuotojų atstovų, veikiančių darbdavio lygmeniu, valdymo organų nariams (profesinių sąjungų valdymo organų ir darbo tarybų nariams, darbuotojų patikėtiniui), jų funkcijoms atlikti darbdavys skiria patalpas nemokamą patalpą, leidžia naudotis turimomis darbo priemonėmis. Konkrečias Kitas materialinio techninio aprūpinimo sąlygas nustato socialinių partnerių susitarimai ar kitos darbo teisės normos.“.	Pritarti
Seimo narys Mečislovas Zaščiurinskas 2015-11-10	164	1	Argumentai Argumentai dėl Lietuvos Respublikos darbo kodekso patvirtinimo, įsigaliojimo ir įgyvendinimo įstatymo projektu Nr. XIIP-3234 tvirtinamo darbo kodekso projekto (toliau - Projektas) trūkumų reglamentuojant kolektyvinius darbo santykius išdėstyti prie pasiūlymo Projekto 162 straipsnio 3,4 dalių. Papildomai atkreiptinas dėmesys į Projektu siūlomą įtvirtinti ydingą reglamentavimą, pagal kurį dalis profesinių sąjungos valdymo organų narių, net ir atliekančių tas pačias funkcijas ir turinčių tą pačią atsakomybę už priimamus sprendimus (kolegialių valdymo organų narių atsakomybė solidari), turės skirtingą garantijų apimtį, užtikrinančią jų nepriklausomumą nuo darbdavio. Toks reglamentavimas vertintinas kaip nesuderinamas su Tarptautinės darbo organizacijos konvencijos Nr.135 Dėl darbuotojų atstovų gynimo ir jiems teikiamų galimybių įmonėje 1 straipsniu Darbuotojų atstovai įmonėje naudojasi efektyviu gynimu nuo bet kokių veiksmų, kurie gali padaryti jiems žalą, įskaitant atleidimą iš darbo dėl jų statuso arba jų, kaip darbuotojų atstovų, veiklos, arba dėl jų narystės profesinėse sąjungose, arba veiklos profesinėse sąjungose tokiu mastu, kokiu jie veikia pagal galiojančius įstatymus ar kolektyvinius susitarimus, arba pagal kitas bendrai suderintas sąlygas, o ir Lietuvos Respublikos civilinio kodekso 2.86 straipsnyje įtvirtintu juridinio asmens valdymo organų narių lygiateisiškumo principu. Akivaizdu, kad profesinės sąjungos to paties kolegialaus valdymo organų narių priimdami sprendimu bus nelygiaverčiai. Iš kitos pusės, pagal profesinių sąjungų įstatus gali būti steigiami tiek darbuotojų kolegialūs valdymo organai tiek ir profesinių sąjungų darbuotojų atstovaujamieji organai (šiuo metu abiejų šių organų nariams taikomos papildomos garantijos darbo santykiuose), kurių funkcijos gali nesutapti, pvz. pirmieji gali vykdyti tik administracines, juridinio asmens valdymo funkcijas, o atstovaujamieji organai – vykdyti narių ir kitų darbuotojų atstovavimą. Atitinkamai siūlytina koreguoti sąvokas, nustatant jog garantijos suteikiamos ne profesinių sąjungų valdymo, o darbuotojų atstovaujamųjų organų nariams. Tokiu atveju, profesinės sąjungos savo steigimo dokumentuose ar jų pagrindu priimtuose sprendimuose galės nustatyti, kurie profesinės sąjungos organai laikytini darbuotojų atstovaujamaisiais – tiesiogiai vykdančiais darbuotojų atstovavimo funkciją (derantis su darbdaviu, atstovaujant darbuotojus darbo ginčuose ir pan.) su atitinkamomis įstatymo suteiktomis garantijomis, o kurie tiesiog vykdo profesinės sąjungos valdymą. Siūlytina atkreipti dėmesį, jog Projekto 164 straipsnio 1 dalies formuluotė dėl darbuotojų atstovo aprūpinimo reikalingomis priemonėmis ir patalpa nėra aiški ir dėl to gali būti darbuotojų atstovams neįgyvendinama. Pasiūlymas: Pakeisti Projekto 164 straipsnio 1 dalį ir jas išdėstyti taip: „1. Darbuotojų atstovamsų, veikiantiems darbdavio lygmeniu, valdymo organų nariams (profesinių sąjungų valdymo atstovaujamųjų organų nariams, ir darbo tarybų nariams, darbuotojų patikėtiniui), jų funkcijoms atlikti darbdavys neatlygintinai skiria patalpas, leidžia naudotis turimomis darbo priemonėmis. Konkrečias materialinio techninio aprūpinimo sąlygas nustato socialinių partnerių susitarimai ar kitos darbo teisės normos.“	Pritarti iš dalies	Trišalėje taryboje buvo sutarta dėl tokios formuluotės: 164 straipsnis. Darbuotojų atstovų veiklos garantijos 1. Darbuotojų atstovų, veikiančių darbdavio lygmeniu, valdymo organų nariams (profesinių sąjungų valdymo organų ir darbo tarybų nariams, darbuotojų patikėtiniui), jų funkcijoms atlikti darbdavys skiria patalpas nemokamą patalpą, leidžia naudotis turimomis darbo priemonėmis. Konkrečias Kitas materialinio techninio aprūpinimo sąlygas nustato socialinių partnerių susitarimai.
Seimo nariai: Irena Šiaulienė, Kęstutis Daukšys, Petras Gražulis Kristina Miškinienė, Kęstas Komskis 2015-10-07	164	3	Pasiūlymas: Papildyti 164 straipsnį 3 dalimi: „3. Profesinės sąjungos ir jų nariai įstatymų nustatyta tvarka turi teisę kreiptis į teismą dėl jų teisių ir teisėtų interesų pažeidimo. Asmenys, neteisėtais veiksmais padarę žalą darbuotojų atstovams, privalo ją atlyginti įstatymų nustatyta tvarka.“.	Pritarti
Seimo nariai: Irena Šiaulienė, Kęstutis Daukšys, Petras Gražulis Kristina Miškinienė, Kęstas Komskis 2015-10-07	165	1	Pasiūlymas: Pakeisti 165 straipsnio pavadinimą ir 1 dalį ir ją išdėstyti taip: „165 straipsnis. Darbuotojų atstovavimą darbdavio lygiu įgyvendinančių asmenų garantijos ir apsauga nuo diskriminacijos 1. Darbdavio lygmeniu veikiančių profesinių sąjungų valdymo organų ir darbo tarybų nariai, taip pat darbuotojų patikėtinis (toliau – darbuotojų atstovavimą įgyvendinantys asmenys) savo pareigas paprastai vykdo darbo metu. Tuo tikslu kiekvienas profesinės sąjungos valdymo organo narys, darbo tarybos narys ir darbuotojų patikėtinis darbuotojų atstovavimą įgyvendinantys asmenys jų pareigų vykdymo laikui atleidžiami nuo darbo ne mažiau kaip 60 darbo valandų per metus, jeigu darbo teisės normose, socialinių partnerių susitarimuose nenustatyta kitaip. Už šį laiką jiems paliekamas jų darbo užmokestis.“	Pritarti
Seimo narys Rimantas Jonas Dagys 2015-11-02	165	1	Argumentai: Pasiūlymas atitinka Estijos darbo santykius reguliuojančių įstatymų, kurių principų taikymas buvo ir yra plačiai deklaruojamas kaip pavyzdinis Lietuvos darbo santykių reformą pagal Vyriausybės pateiktą Projektą palaikančios interesų pusės, nuostatą. Pasiūlymas: Pataisyti 165 straipsnio 1 dalį ir ją išdėstyti taip: „1. Darbdavio lygmeniu veikiančių profesinių sąjungų valdymo organų ir darbo tarybų nariai, taip pat darbuotojų patikėtinis (toliau – darbuotojų atstovavimą įgyvendinantys asmenys) savo pareigas paprastai vykdo darbo metu. Tuo tikslu kiekvienas profesinės sąjungos valdymo organo narys, darbo tarybos narys ir darbuotojų patikėtinis jų pareigų vykdymo laikui atleidžiami nuo darbo ne mažiau kaip 60 darbo valandų per metus, jeigu darbo teisės normose, 4 valandoms per savaitę, jeigu atstovaujama nuo 5 iki 100 darbuotojų, 8 valandoms per savaitę, jeigu atstovaujama nuo 101 iki 300 darbuotojų, 16 valandoms per savaitę, jeigu atstovaujama nuo 301 iki 500 darbuotojų, mažiausiai 40 valandų per savaitę, jeigu atstovaujama daugiau nei 500 darbuotojų, jeigu socialinių partnerių susitarimuose nenustatyta kitaip. Už šį laiką jiems paliekamas jų darbo užmokestis.“	Nepritarti	Didesnėse įmonėse darbo tarybų ir profesinių sąjungų valdymo organų narių skaičius yra didesnis. Tokiu būdu darbuotojų atstovams automatiškai suteikiama daugiau laisvų nuo darbo valandų. Šių valandų apmokėjimas yra kaštai, kurie didina darbo jėgos kaštus bendrame šalies konkurencingumo kontekste. Užsienio šalyse, išskyrus darbo tarybas, tokios apmokamos valandos nustatomos ne įstatymu, o kolektyvinėmis sutartimis, taigi turi būti suderėtos.
Seimo narys Mečislovas Zaščiurinskas 2015-11-10	165	1	Argumentai Argumentai dėl Lietuvos Respublikos darbo kodekso patvirtinimo, įsigaliojimo ir įgyvendinimo įstatymo projektu Nr. XIIP-3234 tvirtinamo darbo kodekso projekto (toliau - Projektas) trūkumų reglamentuojant kolektyvinius darbo santykius išdėstyti prie pasiūlymų Projekto 162 straipsnio 3,4 dalims ir 164 straipsnio 1 daliai. Dėl darbuotojų atstovų sąvokų subendrinimo sutarta ir Trišalėje taryboje. Pasiūlymas: Pakeisti Projekto 165 straipsnio 1 dalį ir ją išdėstyti taip: „1. Darbdavio lygmeniu veikiančių darbuotojų atstovaujamųjų organų profesinių sąjungų valdymo organų ir darbo tarybų nariai, taip pat darbuotojų patikėtinis (toliau – darbuotojų atstovavimą įgyvendinantys asmenys) savo pareigas paprastai vykdo darbo metu. Tuo tikslu kiekvienas profesinės sąjungos valdymo organo narys, darbo tarybos narys ir darbuotojų patikėtinis darbuotojų atstovavimą įgyvendinantis asmuo jų pareigų vykdymo laikui atleidžiami nuo darbo ne mažiau kaip 60 darbo valandų per metus, jeigu darbo teisės normose, socialinių partnerių susitarimuose nenustatyta kitaip. Už šį laiką jiems paliekamas jų darbo užmokestis. „	Nepritarti	Trišalėje taryboje sutarta taip: 165 straipsnis. Darbuotojų atstovavimą darbdavio lygiu įgyvendinančių asmenų garantijos ir apsauga nuo diskriminacijos 1. Darbdavio lygmeniu veikiančių profesinių sąjungų valdymo organų ir darbo tarybų nariai, taip pat darbuotojų patikėtinis (toliau – darbuotojų atstovavimą įgyvendinantys asmenys) savo pareigas paprastai vykdo darbo metu. Tuo tikslu kiekvienas profesinės sąjungos valdymo organo narys, darbo tarybos narys ir darbuotojų patikėtinis darbuotojų atstovavimą įgyvendinantys asmenys jų pareigų vykdymo laikui atleidžiami nuo darbo ne mažiau kaip 60 darbo valandų per metus, jeigu darbo teisės normose, socialinių partnerių susitarimuose nenustatyta kitaip. Už šį laiką jiems paliekamas jų darbo užmokestis.
Seimo nariai: Irena Šiaulienė, Kęstutis Daukšys, Petras Gražulis Kristina Miškinienė, Kęstas Komskis 2015-10-07	165	2	Pasiūlymas: Pakeisti 165 straipsnio 2 dalį ir ją išdėstyti taip: „2. Darbdavys sudaro sąlygas savo darbuotojų – darbuotojų atstovavimą įgyvendinančių asmenų – mokymui ir švietimui. Tam suderintu su darbdaviu laiku jiems turi būti suteikiamos ne mažiau kaip penkios darbo dienos per metus. Už šį laiką darbuotojams paliekamas darbo užmokestis ne mažiau kaip už vieną dvi darbo dieną dienas, nebent darbo teisės normos, socialinių partnerių susitarimai nustato kitaip. Mokymui ir švietimui gali būti naudojamas ir šio straipsnio 1 dalyje nustatytas laikas atstovavimo funkcijoms atlikti.“	Pritarti
Seimo nariai: Irena Šiaulienė, Kęstutis Daukšys, Petras Gražulis Kristina Miškinienė, Kęstas Komskis 2015-10-07	165	3	Pasiūlymas: Pakeisti 165 straipsnio 3 dalį ir ją išdėstyti taip: „3. Darbuotojų atstovavimą įgyvendinantys asmenys laikotarpiu, kuriam jie išrinkti, ir 6 mėnesius po jų kadencijos pabaigos negali būti atleisti iš darbo darbdavio iniciatyva ar darbdavio valia ir jų būtinosios darbo sutarties sąlygos negali būti pablogintos, palyginti su ankstesnėmis jų būtinosiomis darbo sutarties sąlygomis ar palyginti su kitų tos pačios kategorijos darbuotojų būtinosiomis darbo sutarties sąlygomis be Lietuvos Respublikos vyriausiojo valstybinio darbo inspektoriaus įgalioto Valstybinės darbo inspekcijos teritorinio skyriaus, kuriam priklausančioje teritorijoje yra darbdavio darbovietė, vadovo sutikimo. Darbdavio motyvuotą prašymą suteikti sutikimą nutraukti darbo sutartį ar pakeisti būtinąsias darbo sutarties sąlygas Lietuvos Respublikos vyriausiasis valstybinis darbo inspektorius turi išnagrinėti ir darbdaviui pateikti atsakymą per dvidešimt darbo dienų nuo pareiškimo gavimo. Darbuotojų atstovai ir pats darbuotojas turi teisę pateikti savo nuomonę Lietuvos Respublikos vyriausiojo valstybinio darbo inspektoriaus prašymu arba savo iniciatyva. Lietuvos Respublikos vyriausiasis valstybinis darbo inspektorius suteikia sutikimą nutraukti darbo sutartį ar pakeisti būtinąsias darbo sutarties sąlygas, jei darbdavys pateikia duomenis apie tai, kad darbo sutarties nutraukimas ar būtinųjų darbo sutarties sąlygų pakeitimas nėra susijęs su darbuotojo vykdoma darbuotojų atstovavimo veikla, darbuotojo nediskriminuoja dėl jo vykdomos darbuotojų atstovavimo veiklos ar narystės profesinėje sąjungoje. Lietuvos Respublikos vyriausiojo valstybinio darbo inspektoriaus prašymu darbuotojų atstovai ir pats darbuotojas turi teisę pateikti savo nuomonę Lietuvos Respublikos vyriausiojo valstybinio darbo inspektoriaus sprendimas gali būti skundžiamas Administracinių bylų teisenos įstatymo nustatyta tvarka.“.	Pritarti
Seimo narys Mečislovas Zaščiurinskas 2015-11-10	165	3	Argumentai Lietuvos Respublikos darbo kodekso patvirtinimo, įsigaliojimo ir įgyvendinimo įstatymo projektu Nr. XIIP-3234 tvirtinamo darbo kodekso projekto (toliau - Projektas) 165 straipsniu siūloma darbuotojų atstovų kompetencijai iki šiol priskirtus sprendimus – dėl sutikimo atleisti iš darbo darbuotoją - darbuotojų atstovaujamojo ar profesinių sąjungų renkamojo organo narį, perduoti Lietuvos Respublikos vyriausiasis valstybinis darbo inspektoriui (toliau - VDI), atsižvelgiant į siūlomą reglamentavimą teiktios šios pastabos: - kadangi perdavus klausimą dėl galimo diskriminavimo spręsti nepriklausomai trečiajai šaliai sumažėję subjektyvumo, siūlytina VDI sutikimą padaryti privalomu ir darbuotojų atstovavimą įgyvendinančio asmens atleidimo iš darbo dėl jo kaltės atveju. Praktikoje pasitaiko situacijų, kai siekiant išvengti pritarimo, privalomo atleidžiant darbuotoją darbdavio iniciatyva, darbdavys atleidžiantis darbuotoją dėl diskriminacinių motyvų geriau forminą neteisėtą atleidimą dėl darbuotojo kaltės. Perdavus sprendimą dėl sutikimo VDI būtų sudaryta galimybė užkardinti tokius pažeidimus. - Akivaizdu, kad VDI darbdavys pateiks tik sau palankią informaciją ir visiškai netoleruotina, kai sprendimą dėl situacija, kad sprendimą dėl sutikimo Projekto 165 str. numatytais atvejais priimtu neišklausęs darbuotojo ir darbuotojų atstovų nuomonės. Toks reglamentavimas nesuderinamas su Lietuvos įsipareigojimais pagal Tarptautinės darbo organizacijos konvencijos Nr.135 Dėl darbuotojų atstovų gynimo ir jiems teikiamų galimybių įmonėje nuostatomis (Darbuotojų atstovai įmonėje naudojasi efektyviu gynimu nuo bet kokių veiksmų, kurie gali padaryti jiems žalą, įskaitant atleidimą iš darbo dėl jų statuso arba jų, kaip darbuotojų atstovų, veiklos, arba dėl jų narystės profesinėse sąjungose, arba veiklos profesinėse sąjungose tokiu mastu, kokiu jie veikia pagal galiojančius įstatymus ar kolektyvinius susitarimus, arba pagal kitas bendrai suderintas sąlygas). Pasiūlymas: Pakeisti Projekto 165 straipsnio 3 dalį ir ją išdėstyti taip: „3. Darbuotojų atstovavimą įgyvendinantys asmenys laikotarpiu, kuriam jie išrinkti, ir 6 mėnesius po jų kadencijos pabaigos negali būti atleisti iš darbo darbdavio iniciatyva ar darbdavio valia ar darbdavio iniciatyva dėl darbuotojo kaltės ir jų būtinosios darbo sutarties sąlygos negali būti pablogintos, palyginti su ankstesnėmis jų būtinosiomis darbo sutarties sąlygomis ar palyginti su kitų tos pačios kategorijos darbuotojų būtinosiomis darbo sutarties sąlygomis be Lietuvos Respublikos vyriausiojo valstybinio darbo inspektoriaus įgalioto Valstybinės darbo inspekcijos teritorinio skyriaus, kuriam priklausančioje teritorijoje yra darbdavio darbovietė, vadovo sutikimo. Darbdavio motyvuotą prašymą suteikti sutikimą nutraukti darbo sutartį ar pakeisti būtinąsias darbo sutarties sąlygas Lietuvos Respublikos vyriausiasis valstybinis darbo inspektorius turi išnagrinėti ir darbdaviui pateikti atsakymą per dvidešimt darbo dienų nuo pareiškimo gavimo. Lietuvos Respublikos vyriausiasis valstybinis darbo inspektorius suteikia sutikimą nutraukti darbo sutartį ar pakeisti būtinąsias darbo sutarties sąlygas, jei darbdavys pateikia duomenis apie tai, kad darbo sutarties nutraukimas ar būtinųjų darbo sutarties sąlygų pakeitimas nėra susijęs su darbuotojo vykdoma darbuotojų atstovavimo veikla, darbuotojo nediskriminuoja dėl jo vykdomos darbuotojų atstovavimo veiklos ar narystės profesinėje sąjungoje. Lietuvos Respublikos vyriausiojo valstybinio darbo inspektoriaus gavęs darbdavio motyvuotą prašymą apie tai informuoja darbuotojų atstovaujamąjį organą ir patį darbuotoją dėl kurio pateiktas prašymas ir nustato ne trumpesnį kaip penkių darbo dienų terminą prašymu darbuotojų atstovųai ir paties darbuotojaso nuomonei pateikti turi teisę pateikti savo nuomonę.“	Nepritarti	Tokiu atveju darbuotojas galės kreiptis į darbo ginčų komisija, kuri ir spręs, ar darbuotojas atleistas teisėtai. Darbuotojo nuomonė nėra visais atvejais reikalinga. Dėl jos reikalingumo sprendžia DGK.
Seimo narys Naglis Puteikis 2015-11-11	165	3-5	Argumentai: Valstybės institucijų neveikimas neturi tapti pagrindu pažeisti darbuotojų atstovavimą įgyvendinančių darbuotojų teises. Darbdavys VDI pateiks tik sau palankią informaciją. Toks reglamentavimas nesuderinamas su Lietuvos įsipareigojimais pagal Tarptautinės darbo organizacijos konvencijos Nr. 135 Dėl darbuotojų atstovų gynimo ir jiems teikiamų galimybių įmonėje nuostatomis (Darbuotojų atstovai įmonėje naudojasi efektyviu gynimu nuo bet kokių veiksmų, kurie gali padaryti jiems žalą, įskaitant atleidimą iš darbo dėl jų statuso arba jų, kaip darbuotojų atstovų, veiklos, arba dėl jų narystės profesinėse sąjungose, arba veiklos profesinėse sąjungose tokiu mastu, kokiu jie veikia pagal galiojančius įstatymus ar kolektyvinius susitarimus, arba pagal kitas bendrai suderintas sąlygas). Pasiūlymas: Pakeisti 165 straipsnio 3-5 dalis ir jas išdėstyti taip: „3. Darbuotojų atstovavimą įgyvendinantys asmenys laikotarpiu, kuriam jie išrinkti, ir 6 mėnesius po jų kadencijos pabaigos negali būti atleisti iš darbo darbdavio iniciatyva ar darbdavio valia ir jų būtinosios darbo sutarties sąlygos negali būti pablogintos, palyginti su ankstesnėmis jų būtinosiomis darbo sutarties sąlygomis ar palyginti su kitų tos pačios kategorijos darbuotojų būtinosiomis darbo sutarties sąlygomis be Lietuvos Respublikos vyriausiojo valstybinio darbo inspektoriaus įgalioto Valstybinės darbo inspekcijos teritorinio skyriaus, kuriam priklausančioje teritorijoje yra darbdavio darbovietė, vadovo tos profesinės sąjungos atstovaujamojo ir (arba) valdymo organo išankstinio sutikimo. Darbdavio motyvuotą prašymą suteikti sutikimą nutraukti darbo sutartį ar pakeisti būtinąsias darbo sutarties sąlygas Lietuvos Respublikos vyriausiasis valstybinis darbo inspektorius profesinės sąjungos atstovaujamojo ir (arba) valdymo organas turi išnagrinėti ir darbdaviui pateikti atsakymą per dvidešimt darbo dienų nuo pareiškimo gavimo. Lietuvos Respublikos vyriausiasis valstybinis darbo inspektorius profesinės sąjungos atstovaujamojo ir (arba) valdymo organas suteikia sutikimą nutraukti darbo sutartį ar pakeisti būtinąsias darbo sutarties sąlygas, jei darbdavys pateikia duomenis apie tai, kad darbo sutarties nutraukimas ar būtinųjų darbo sutarties sąlygų pakeitimas nėra susijęs su darbuotojo vykdoma darbuotojų atstovavimo veikla, darbuotojo nediskriminuoja dėl jo vykdomos darbuotojų atstovavimo veiklos ar narystės profesinėje sąjungoje. Lietuvos Respublikos vyriausiojo valstybinio darbo inspektoriaus prašymu darbuotojų atstovai ir pats darbuotojas turi teisę pateikti savo nuomonę. 4. Lietuvos Respublikos vyriausiojo valstybinio darbo inspektoriaus Profesinės sąjungos atstovaujamojo ir (arba) valdymo organo sprendimą atsisakyti duoti sutikimą nutraukti darbo sutartį darbdavys gali ginčyti Lietuvos Respublikos administracinių bylų teisenos įstatyme nustatyta tvarka per trisdešimt dienų. Teismo sprendimo dėl Lietuvos Respublikos vyriausiojo valstybinio darbo inspektoriaus profesinės sąjungos atstovaujamojo ir (arba) valdymo organo sprendimo atsisakyti duoti sutikimą įsigaliojimas suteikia teisę darbdaviui per vieną mėnesį pradėti darbo sutarties nutraukimo procedūrą šio Kodekso nustatyta tvarka. Teismo sprendimo dėl Lietuvos Respublikos vyriausiojo valstybinio darbo inspektoriaus profesinės sąjungos atstovaujamojo ir (arba) valdymo organo sprendimo atsisakyti duoti sutikimą įsigaliojimas savaime nenustato darbo sutarties pasibaigimo teisėtumo. 5. Jeigu per nustatytą laikotarpį Lietuvos Respublikos vyriausiasis valstybinis darbo inspektorius profesinės sąjungos atstovaujamojo ir (arba) valdymo organas darbdaviui sprendimo nepateikia, darbdavys turi teisę atlikti šiuos veiksmus be sutikimo. Tai neturi įtakos darbuotojo teisei ginčyti darbdavio veiksmų teisėtumą individualiems darbo ginčams nagrinėti nustatyta tvarka.“	Nepritarti	Dėl šių nuostatų buvo sutarta Trišalėje taryboje. Siekiama objektyvaus įvertinimo, ar darbuotojų atstovavimą įgyvendinančių asmenų atleidimas nėra susijęs su darbuotojo vykdoma atstovavimo veikla.
Seimo nariai: Irena Šiaulienė, Kęstutis Daukšys, Petras Gražulis Kristina Miškinienė, Kęstas Komskis 2015-10-07	165	5,6,7	Pasiūlymas: Išbraukti 165 straipsnio 5 dalį, 6 ir 7 dalis laikyti atitinkamai 5 ir 6 dalimis: „5. Jeigu per nustatytą laikotarpį Lietuvos Respublikos vyriausiasis valstybinis darbo inspektorius darbdaviui sprendimo nepateikia, darbdavys turi teisę atlikti šiuos veiksmus be sutikimo. Tai neturi įtakos darbuotojo teisei ginčyti darbdavio veiksmų teisėtumą individualiems darbo ginčams nagrinėti nustatyta tvarka.“	Pritarti
Seimo nariai: Algirdas Sysas, Giedrė Purvaneckienė 2015-11-09	165	Argumentai: Siūloma sustiprinti darbuotojų atstovavimą darbdavio lygiu įgyvendinančių asmenų garantijas ir apsaugą. Projekte numatyta darbuotojų atstovavimą įgyvendinančius asmenis atleisti nuo darbo ne mažiau 60 valandų per metus, jeigu darbo teisės normose ir susitarimuose nenustatyta kitaip. Tokiu atveju lieka tikimybė, kad papildomos normos ir susitarimai vis dėlto gali nustatyti ir mažiau nei 60 valandų, todėl siūloma papildomų susitarimų atsisakyti, nebent jie numatytų daugiau nei 60 valandų ir būtų leidžiami pagal bendrą principą kaip gerinantys esamą padėtį. Taip pat kaip paildomas saugiklis siūloma drausti nutraukti darbo sutartį su darbuotoju, kol vyksta darbo ginčas. Teisę ginčyti sprendimą duoti sutikimą nutraukti darbo sutartį siūloma suteikti ne tik darbdaviui, bet ir darbuotojų atstovams. Taip pat siūloma numatyti pirmenybės teisę į darbo vietą buvusiems darbuotojams, kurių darbo santykiai nutrūko dėl išrinkimo į profesinės sąjungos atstovaujamuosius ir (arba) valdymo organų narius. Pasiūlymas: Pakeisti 165 straipsnį ir jį išdėstyti taip: „165 straipsnis. Darbuotojų atstovavimą darbdavio lygiu įgyvendinančių asmenų garantijos ir apsauga nuo diskriminacijos 1. Darbdavio lygmeniu veikiančių profesinių sąjungų valdymo organų ir darbo tarybų nariai, taip pat darbuotojų patikėtinis (toliau – darbuotojų atstovavimą įgyvendinantys asmenys) savo pareigas paprastai vykdo darbo metu. Tuo tikslu kiekvienas profesinės sąjungos valdymo organo narys, darbo tarybos narys ir darbuotojų patikėtinis darbuotojų atstovavimą įgyvendinantys asmenys jų pareigų vykdymo laikui atleidžiami nuo darbo ne mažiau kaip 60 darbo valandų per metus, jeigu darbo teisės normose, socialinių partnerių susitarimuose nenustatyta kitaip. Už šį laiką jiems paliekamas jų vidutinis darbo užmokestis. 2. Darbdavys sudaro sąlygas savo darbuotojų – darbuotojų atstovavimą įgyvendinančių asmenų – mokymui ir švietimui. Tam suderintu su darbdaviu laiku jiems turi būti suteikiamos ne mažiau kaip penkios darbo dienos per metus. Už šį laiką darbuotojams paliekamas darbo užmokestis ne mažiau kaip už vieną dvi darbo dieną dienas, nebent darbo teisės normos, socialinių partnerių susitarimai nustato kitaip. Mokymui ir švietimui gali būti naudojamas ir šio straipsnio 1 dalyje nustatytas laikas atstovavimo funkcijoms atlikti. 3. Darbuotojų atstovavimą įgyvendinantys asmenys laikotarpiu, kuriam jie išrinkti, ir 6 mėnesius po jų kadencijos pabaigos negali būti atleisti iš darbo darbdavio iniciatyva ar darbdavio valia ir jų būtinosios darbo sutarties sąlygos negali būti pablogintos, palyginti su ankstesnėmis jų būtinosiomis darbo sutarties sąlygomis ar palyginti su kitų tos pačios kategorijos darbuotojų būtinosiomis darbo sutarties sąlygomis be Lietuvos Respublikos vyriausiojo valstybinio darbo inspektoriaus įgalioto Valstybinės darbo inspekcijos teritorinio skyriaus, kuriam priklausančioje teritorijoje yra darbdavio darbovietė, vadovo sutikimo. Darbdavio motyvuotą prašymą suteikti sutikimą nutraukti darbo sutartį ar pakeisti būtinąsias darbo sutarties sąlygas Lietuvos Respublikos vyriausiasis valstybinis darbo inspektorius turi išnagrinėti ir darbdaviui pateikti atsakymą per dvidešimt darbo dienų nuo pareiškimo gavimo. Darbuotojų atstovai ir pats darbuotojas turi teisę pateikti savo nuomonę Lietuvos Respublikos vyriausiojo valstybinio darbo inspektoriaus prašymu arba savo iniciatyva. Lietuvos Respublikos vyriausiasis valstybinis darbo inspektorius suteikia sutikimą nutraukti darbo sutartį ar pakeisti būtinąsias darbo sutarties sąlygas, jei darbdavys pateikia duomenis apie tai, kad darbo sutarties nutraukimas ar būtinųjų darbo sutarties sąlygų pakeitimas nėra susijęs su darbuotojo vykdoma darbuotojų atstovavimo veikla, darbuotojo nediskriminuoja dėl jo vykdomos darbuotojų atstovavimo veiklos ar narystės profesinėje sąjungoje. Lietuvos Respublikos vyriausiojo valstybinio darbo inspektoriaus prašymu darbuotojų atstovai ir pats darbuotojas turi teisę pateikti savo nuomonę. Lietuvos Respublikos vyriausiojo valstybinio darbo inspektoriaus sprendimas gali būti skundžiamas Administracinių bylų teisenos įstatymo nustatyta tvarka. Darbo sutartis su darbuotoju negali būti nutraukta, kol vyksta darbo ginčas. 4. Lietuvos Respublikos vyriausiojo valstybinio darbo inspektoriaus sprendimą atsisakyti duoti sutikimą nutraukti darbo sutartį darbdavys ir darbuotojų atstovai gali ginčyti Lietuvos Respublikos administracinių bylų teisenos įstatyme nustatyta tvarka per trisdešimt dienų. Teismo sprendimo dėl Lietuvos Respublikos vyriausiojo valstybinio darbo inspektoriaus sprendimo atsisakyti duoti sutikimą įsigaliojimas įsiteisėjimas suteikia teisę darbdaviui per vieną mėnesį pradėti darbo sutarties nutraukimo procedūrą šio Kodekso nustatyta tvarka. Teismo sprendimo dėl Lietuvos Respublikos vyriausiojo valstybinio darbo inspektoriaus sprendimo atsisakyti duoti sutikimą įsigaliojimas savaime nenustato darbo sutarties pasibaigimo teisėtumo. 5. Jeigu per nustatytą laikotarpį Lietuvos Respublikos vyriausiasis valstybinis darbo inspektorius darbdaviui sprendimo nepateikia, darbdavys turi teisę atlikti šiuos veiksmus be sutikimo. Tai neturi įtakos darbuotojo teisei ginčyti darbdavio veiksmų teisėtumą individualiems darbo ginčams nagrinėti nustatyta tvarka. 6. Šio straipsnio 1 ir 2 dalyse nustatytos garantijos taikomos tokiam kiekvienos profesinės sąjungos, veikiančios darbdavio lygmeniu, valdymo organų narių skaičiui, koks būtų (yra) darbo tarybos narių skaičius, nustatytas pagal šio Kodekso 167 straipsnio 1 dalį, atsižvelgiant į vidutinį darbdavio darbuotojų skaičių. 7. Kitas garantijas gali nustatyti darbo teisės normos arba socialinės partnerystės šalių susitarimai. 5. Kitos garantijos darbuotojams, išrinktiems į profesinės sąjungos atstovaujamuosius ir (arba) valdymo organus, gali būti nustatytos kolektyvinėse ir kitose sutartyse. 6. Profesinių sąjungų nariams, atleistiems iš darbo dėl jų išrinkimo į profesinės sąjungos atstovaujamuosius ir (arba) valdymo organus, pasibaigus jų narystei šiuose organuose, suteikiamas pirmesnis darbas (pareigos), o jeigu jo (jų) nėra, – kitas lygiavertis darbas (pareigos) toje pačioje arba darbuotojo sutikimu kitoje įmonėje, įstaigoje, organizacijoje. 7. Įmonės, įstaigos, organizacijos darbuotojas, išrinktas į tos įmonės, įstaigos, organizacijos profesinės sąjungos atstovaujamuosius ir (arba) valdymo organus ir dėl to nutraukęs darbo santykius, prilyginamas tos įmonės, įstaigos, organizacijos darbuotojui ir jam visą pareigų ėjimo laiką taikomos socialinės garantijos.“.	Pritarti iš dalies	Iš dalies pritarti 165 str. 1 d., nepritariant darbo tarybų išbraukimui ir vidutinio darbo užmokesčio skaičiavimui už pareigų vykdymą: 165 straipsnis. Darbuotojų atstovavimą darbdavio lygiu įgyvendinančių asmenų garantijos ir apsauga nuo diskriminacijos 1. Darbdavio lygmeniu veikiančių profesinių sąjungų valdymo organų ir darbo tarybų nariai, taip pat darbuotojų patikėtinis (toliau – darbuotojų atstovavimą įgyvendinantys asmenys) savo pareigas paprastai vykdo darbo metu. Tuo tikslu kiekvienas profesinės sąjungos valdymo organo narys, darbo tarybos narys ir darbuotojų patikėtinis darbuotojų atstovavimą įgyvendinantys asmenys jų pareigų vykdymo laikui atleidžiami nuo darbo ne mažiau kaip 60 darbo valandų per metus, jeigu darbo teisės normose, socialinių partnerių susitarimuose nenustatyta kitaip. Už šį laiką jiems paliekamas jų darbo užmokestis. Dėl darbo tarybų – nepateikta argumentų, kodėl jas reikia išbraukti, o dėl vidutinio darbo užmokesčio – siekiant sumažinti administracinę naštą, mažinamas atvejų, kai reikia skaičiuoti vidutinį darbo užmokestį skaičius. Pritarti 165 str. 2 dalies pakeitimui Iš dalies pritarti 165 str. 3 d., nepritariant paskutiniam sakiniui: 3. Darbuotojų atstovavimą įgyvendinantys asmenys laikotarpiu, kuriam jie išrinkti, ir 6 mėnesius po jų kadencijos pabaigos negali būti atleisti iš darbo darbdavio iniciatyva ar darbdavio valia ir jų būtinosios darbo sutarties sąlygos negali būti pablogintos, palyginti su ankstesnėmis jų būtinosiomis darbo sutarties sąlygomis ar palyginti su kitų tos pačios kategorijos darbuotojų būtinosiomis darbo sutarties sąlygomis be Lietuvos Respublikos vyriausiojo valstybinio darbo inspektoriaus įgalioto Valstybinės darbo inspekcijos teritorinio skyriaus, kuriam priklausančioje teritorijoje yra darbdavio darbovietė, vadovo sutikimo. Darbdavio motyvuotą prašymą suteikti sutikimą nutraukti darbo sutartį ar pakeisti būtinąsias darbo sutarties sąlygas Lietuvos Respublikos vyriausiasis valstybinis darbo inspektorius turi išnagrinėti ir darbdaviui pateikti atsakymą per dvidešimt darbo dienų nuo pareiškimo gavimo. Darbuotojų atstovai ir pats darbuotojas turi teisę pateikti savo nuomonę Lietuvos Respublikos vyriausiojo valstybinio darbo inspektoriaus prašymu arba savo iniciatyva. Lietuvos Respublikos vyriausiasis valstybinis darbo inspektorius suteikia sutikimą nutraukti darbo sutartį ar pakeisti būtinąsias darbo sutarties sąlygas, jei darbdavys pateikia duomenis apie tai, kad darbo sutarties nutraukimas ar būtinųjų darbo sutarties sąlygų pakeitimas nėra susijęs su darbuotojo vykdoma darbuotojų atstovavimo veikla, darbuotojo nediskriminuoja dėl jo vykdomos darbuotojų atstovavimo veiklos ar narystės profesinėje sąjungoje. Lietuvos Respublikos vyriausiojo valstybinio darbo inspektoriaus prašymu darbuotojų atstovai ir pats darbuotojas turi teisę pateikti savo nuomonę Lietuvos Respublikos vyriausiojo valstybinio darbo inspektoriaus sprendimas gali būti skundžiamas Administracinių bylų teisenos įstatymo nustatyta tvarka. Siūlyme yra nustatoma daugiau garantijų nei yra šiuo metu. Siekiant užtikrinti tiek darbdavio ir tiek darbuotojų atstovavimą įgyvendinančių asmenų interesų balansą yra nustatytas neutralaus asmens, t. y. valstybinės darbo inspekcijos teritorinio skyriaus vadovo sutikimas dėl atleidimo iš darbo ar būtinųjų darbo sąlygų keitimo. Kaip ir kitiems darbuotojams, darbuotojų atstovavimą įgyvendinantiems asmenims yra suteikiamos galimybės efektyviai ginti savo pažeistas teises. Ir šiuo metu darbuotojų atstovai gali būti atleidžiami iš darbo, kol vyksta darbo ginčas. Nepritarti pasiūlymui dėl 165 str. 4 dalies. Kaip gali darbuotojų atstovai ginčyti atsisakymą duoti sutikimą – VDI neduoda sutikimo, reiškia nepritaria darbdavio pozicijai, todėl ginčijimas prieštarauja tokiam VDI sprendimui reiškia prieštaravimą paties darbuotojo atstovo interesams. Nepritarti 6 ir 7 dalių išbraukimui. Siūlyme pateiktos garantijos taikomos aiškiam darbuotojų atstovų skaičiui, kuris susiejamas su darbo tarybos narių skaičiumi toje darbovietėje (kartu ir su įmonės dydžiu) sustiprina darbuotojų atstovų realų darbuotojų garantijų užtikrinimą bei leidžia išvengti piktnaudžiavimo atvejų. Nepritarti 165 str. papildymui 6 ir 7 dalimis: šios nuostatos iškreipia darbo rinką, atkartoja tarybinės darbo teisės ir profesinių sąjungų vaidmens tarybinėje valstybėje sąsajas. Pakankamai apsaugos, kuri atitinka užsienio šalių praktiką ir tarptautinius teisės aktus.
Seimo narys Mečislovas Zaščiurinskas 2015-11-10	165	5	Argumentai Valstybės institucijų neveikimas neturi būti pagrindu pažeisti darbuotojų atstovavimą įgyvendinančių darbuotojų teises, be to Lietuvos Respublikos darbo kodekso patvirtinimo, įsigaliojimo ir įgyvendinimo įstatymo projektu Nr. XIIP-3234 tvirtinamo darbo kodekso projekto (toliau - Projektas) 165 str. 5 dalies reglamentavimas būtų nesuderinamas su Lietuvos įsipareigojimais pagal Tarptautinės darbo organizacijos konvencijos Nr.135 Dėl darbuotojų atstovų gynimo ir jiems teikiamų galimybių įmonėje nuostatomis (Darbuotojų atstovai įmonėje naudojasi efektyviu gynimu nuo bet kokių veiksmų, kurie gali padaryti jiems žalą, įskaitant atleidimą iš darbo dėl jų statuso arba jų, kaip darbuotojų atstovų, veiklos, arba dėl jų narystės profesinėse sąjungose, arba veiklos profesinėse sąjungose tokiu mastu, kokiu jie veikia pagal galiojančius įstatymus ar kolektyvinius susitarimus, arba pagal kitas bendrai suderintas sąlygas). Pasiūlymas: Išbraukti Projekto 165 straipsnio 5 dalį ir jas išdėstyti taip: „5. Jeigu per nustatytą laikotarpį Lietuvos Respublikos vyriausiasis valstybinis darbo inspektorius darbdaviui sprendimo nepateikia, darbdavys turi teisę atlikti šiuos veiksmus be sutikimo. Tai neturi įtakos darbuotojo teisei ginčyti darbdavio veiksmų teisėtumą individualiems darbo ginčams nagrinėti nustatyta tvarka.“	Pritarti	Dėl šios dalies išbraukimo buvo sutarta Trišalėje taryboje
Seimo narys Mečislovas Zaščiurinskas 2015-11-10	165	6	Argumentai Argumentai dėl Lietuvos Respublikos darbo kodekso patvirtinimo, įsigaliojimo ir įgyvendinimo įstatymo projektu Nr. XIIP-3234 tvirtinamo darbo kodekso projekto (toliau - Projektas) trūkumų reglamentuojant kolektyvinius darbo santykius išdėstyti prie pasiūlymų Projekto 162 straipsnio 3,4 dalims ir 164 straipsnio 1 daliai. Dėl darbuotojų atstovų sąvokų subendrinimo sutarta ir Trišalėje taryboje. Pasiūlymas: Pakeisti Projekto 165 straipsnio 6 dalį ir ją išdėstyti taip: „6. Šio straipsnio 1 ir 2 dalyse nustatytos garantijos taikomos tokiam kiekvienos profesinės sąjungos, veikiančios darbdavio lygmeniu, valdymo atstovaujamųjų organų narių skaičiui, koks būtų (yra) darbo tarybos narių skaičius, nustatytas pagal šio Kodekso 167 straipsnio 1 dalį, atsižvelgiant į vidutinį darbdavio darbuotojų skaičių.“	Nepritarti	Redakcinio pobūdžio pasiūlymas, kuris neturi lemiamos reikšmės.
Seimo narys Rimantas Jonas Dagys 2015-11-02	166	1 2	Argumentai: Palikus galioti Projekte siūlomus darbuotojų skaičius, reikalingus darbo taryboms steigti, darbo tarybų neturėtų daugelis įmonių, įstaigų ir organizacijų. Penkiasdešimt ir daugiau darbuotojų turintys darbdaviai užima sąlyginai mažą Lietuvos darbo rinkos dalį, todėl darbuotojų skaičiaus slenkstis turi būti mažesnis. Pasiūlymas: Pataisyti 166 straipsnio 1, 2 dalis ir jas išdėstyti taip: „1. Darbo taryba darbdavio iniciatyva privalo būti sudaryta, kai vidutinis darbdavio darbuotojų skaičius yra 50 20 darbuotojų ir daugiau. 2. Jeigu vidutinis darbdavio darbuotojų skaičius viršija 20 10, bet yra mažesnis negu 50 20, darbo tarybos rinkimus ne vėliau kaip per septynias dienas skelbia darbdavys, gavęs rašytinį: 1) ne mažiau kaip dešimtadalio darbuotojų pasirašytą siūlymą dėl darbo tarybos sudarymo; 2) profesinės sąjungos, veikiančios darbdavio lygmeniu ir atstovaujančios ne mažiau kaip dešimtadaliui darbdavio darbuotojų, siūlymą dėl darbo tarybos sudarymo.“	Nepritarti	Privalomu darbo tarybos sudarymu siekiama užtikrinti tinkamą darbuotojų informavimo ir konsultavimo įgyvendinimą, tačiau įmonės dydis pasirinktas taip, kad pernelyg nebūtų apsunkintos mažos įmonės. Tokius įmonių ir padalinių atskyrimo dydžius siūlo direktyvos 2002/14/EB 3 str. 1 d. a) p.
Seimo narys Mečislovas Zaščiurinskas 2015-11-10	166	Argumentai Lietuvos Respublikos darbo kodekso patvirtinimo, įsigaliojimo ir įgyvendinimo įstatymo projektu Nr. XIIP-3234 tvirtinamo darbo kodekso projekte (toliau - Projektas) siūloma įtvirtinti naują darbuotojų atstovavimo sistemą, kai narius, o esant darbdavio valiai ir kitus darbuotojus kolektyviniuose darbo santykiuose kiek tai susiję su kolektyvinės sutarties sudarymu ir jos vykdymu atstovauja profesinės sąjungos, tuo pačiu paliekant joms narių atstovavimą, o darbuotojų kolektyvo atstovavimą informavimo ir konsultavimo bei susijusiose procedūrose iš profesinės sąjungos perduodat darbo tarybai (profesinei sąjungai procedūrų metu veikiant patarėjo įgaliojimais), kurios (i) steigimas yra privalomas, (ii) steigimu rūpinasi darbdavys, (iii) nariai negali sutapti su profesinės sąjungos nariai ir kuri (iv) negali prisidėti prie darbuotojų – profesinės sąjungos narių teisių gynybos kilus teisiniams ginčui tarp profesinės sąjungos darbuotojų kolektyvo. Tokios procedūros, kai įmonėje, įstaigoje ar organizacijoje (toliau - darbovietė) yra veikianti profesinė sąjunga, o dalis jos ir teisių pareigų dirbtinai perduodama darbdavio įsteigtai darbo tarybai yra perteklinė, o atvejais, kai profesinė sąjunga vienija daugiau kaip pusę darbovietės darbuotojų kolektyvo ar net dar didesnę dalį (pvz. 80 proc. darbuotojų) ir/ar darbovietės darbuotojų kolektyvas yra perdavęs būtent profesinei sąjungai jų atstovavimo įgaliojimus yra nesuderinama su Tarptautinės darbo organizacijos konvencijos Nr.135 Dėl darbuotojų atstovų gynimo ir jiems teikiamų galimybių įmonėje 5 straipsniu Kai toje pačioje įmonėje yra ir profesinių sąjungų atstovų, ir renkamų atstovų, imamasi atitinkamų priemonių, jeigu to reikia, kad išrinkti atstovai nebūtų panaudojami atitinkamų profesinių sąjungų arba jų atstovų pozicijoms silpninti, taip pat kad būtų skatinamas bendradarbiavimas tarp renkamų atstovų bei atitinkamų profesinių sąjungų ir jų atstovų. Pažymėtina, kad iš esmės darbuotojų atstovavimas per profesines sąjungas, kurios turi sukauptus veiklai reikalingus finansinius, teisinius resursus, turi patirtį darbuotojų atstovavime ir galimybę užsitikrinti realų nepriklausomumą nuo darbdavio (pvz. samdant darbuotojų atstovavimui savo sričių profesionalus, ne įmonės darbuotojus) yra patrauklesnis darbuotojams, nes taip apsaugomi bendrovės darbuotojai, o atstovavimas kolektyviniuose santykiuose užsitikrinamas net ir nesant profesinės sąjungos nariu. Iš kitos pusės, atsižvelgtina į Projekto rengėjų siūlymą sukurti mechanizmą, kuris neleistų vienai profesinei sąjungai, kai ji neturi daugumos įmonės darbuotojų palaikymo, turėti visų darbuotojų atstovavimo mandatą. Tačiau šis klausimas spręstinas, ne per privalomą darbo tarybų steigimą net veikiant profesinėms sąjungoms, kuris taps papildoma biurokratine našta ir ir/ar net įrankių darbdaviui silpninti profesines sąjungas ar jas iš viso eliminuoti (pvz. vengiant sudaryti ir nesudarant kolektyvinės sutarties), o nustatant taisykles kada darbo tarybas steigti būtina tam, kad būtų užtikrintas tinkamas atstovavimas. Papildomai pažymėtina, kad Projektų iniciatorių siekis sumažinti darbuotojų atstovų, kuriems taikomos papildomos garantijos ir apsauga nuo atleidimo iš darbo, sukels priešingą efektą, kadangi vien darbo tarybos įsteigimas įmonėje, kurioje yra veikianti profesinė sąjunga, tų atstovų skaičių gali padvigubinti. Todėl siūlytina nustatyti tokį teisinį reguliavimą: 1) darbo tarybos sudaromos tik tais atvejais, kai (i) įmonėje nėra veikiančios profesinės sąjungos arba (ii) veikianti profesinė sąjunga vienija mažiau kaip pusę balsavimo teisę renkant darbo tarybą turinčių darbuotojų, o darbuotojų kolektyvas nėra delegavęs atstovavimo profesinei sąjungai ir darbuotojai pageidauja darbo tarybos steigimo; 2) visais atvejais, kai darbo taryba renkama įmonėje, kurioje yra veikianti profesinė sąjungą, jos rinkimą organizuoja profesinė sąjunga; 3) darbo tarybos įsteigimas neturi apriboti profesinės sąjungos teisių atstovauti vykdyti nevalstybinę darbo įstatymų laikymosi kontrolę, bei jos teisių į informavimą ir konsultavimą, ir atitinkamai koreguoti Projekto II skyriaus Socialinės partnerystės šalys I – IV skirsnius. Pasiūlymas: Pakeisti Projekto 166 straipsnį ir jį išdėstyti taip: „166 straipsnis. Darbo tarybos sudarymo prielaidos ir rinkimų iniciatyva 1. Darbo taryba darbdavio iniciatyva privalo būti sudaryta, kai darbovietėje nėra veikiančios profesinės sąjungos ir vidutinis darbdavio darbuotojų skaičius yra 50 20 darbuotojų ir daugiau. 2. Jeigu vidutinis darbdavio darbuotojų skaičius viršija 210, bet yra mažesnis negu 250, darbo tarybos rinkimus ne vėliau kaip per septynias dienas skelbia darbdavys, gavęs rašytinį: 1) ne mažiau kaip dešimtadalio darbuotojų pasirašytą siūlymą dėl darbo tarybos sudarymo; 2) profesinės sąjungos, veikiančios darbdavio lygmeniu ir atstovaujančios ne mažiau kaip dešimtadaliui darbdavio darbuotojų, siūlymą dėl darbo tarybos sudarymo. 3. Darbo taryba sudaroma trejų metų kadencijai, kuri pradedama skaičiuoti nuo darbo tarybos įgaliojimų pradžios. 4. Vidutinis darbdavio darbuotojų skaičių darbdavys nustato per dešimt darbo dienų nuo darbo tarybos prašymo ar šio straipsnio 2 dalyje nurodytų subjektų prašymo pateikimo. 5. Jei darbovietėje yra veikianti profesinė sąjunga, darbo tarybos sudarymą privalo organizuoti profesinė sąjunga gavusi ne mažiau kaip dešimtadalio darbuotojų pasirašytą siūlymą dėl darbo tarybos sudarymo, išskyrus šio straipsnio 6 dalyje nurodytas išimtis. 6. Jei darbovietėje yra veikianti profesinė sąjunga, kurios nariais yra daugiau kaip pusę visų darbuotojų darbovietėje arba darbuotojų kolektyvas savo sprendimu yra pavedęs darbuotojų atstovavimą darbovietėje veikiančiai profesinei sąjungai, tai darbo taryba nesudaroma, o profesinė sąjunga įgauna visus darbo tarybos įgaliojimus ir vykdo visas šiuo Kodeksu darbo tarybai priskirtas funkcijas. 7. Iki darbo tarybos sudarymo visus jos įgaliojimus turi ir jos funkcijas vykdo darbovietėje veikianti profesinė sąjunga.“	Nepritarti	Argumentai išdėstyti aukščiau.
Seimo narys Mečislovas Zaščiurinskas 2015-11-10	167	1,2	Argumentai Siūlytina peržiūrėti darbuotojų atstovų skaičiaus laiptelius ir darbuotojų atstovų skaičių. Nes baziniam darbuotojų teisių atstovavimui reikalingas skaičius praktiškai kinta nežymiai didėjant darbuotojų skaičiui, tačiau pradiniam etape, jų skaičius turi būti pakankamas efektyviai veiklai. Be to, Lietuvos Respublikos darbo kodekso patvirtinimo, įsigaliojimo ir įgyvendinimo įstatymo projektu Nr. XIIP-3234 tvirtinamo darbo kodekso projekto (toliau - Projektas) 167 straipsnio 2 dalis nesuderinamas su Lietuvos tarptautiniais įsipareigojimais, bei prieštarauja protingumo ir teisingumo principams, kaip nurodyta argumentuose prie pasiūlymų Projekto 162 straipsnio 3,4 dalims ir 164 straipsnio 1 daliai. Pasiūlymas: Pakeisti Projekto 167 straipsnio 1 dalį ir išbraukti 2 dalį pakeičiant likusių straipsnio dalių numeravimą: „1. Darbo tarybą, atsižvelgiant į vidutinį darbdavio darbuotojų skaičių, sudaro ne mažiau kaip 3 ir ne daugiau kaip 11 narių: 1) jei darbuotojų skaičius yra iki 100 darbuotojų – 53 darbo tarybos nariai; 2) jei darbuotojų skaičius yra nuo 101 iki 5300 darbuotojų – darbo tarybos nariai; 3) jei darbuotojų skaičius yra nuo 301 iki 500 darbuotojų – 7 darbo tarybos nariai; 4) jei darbuotojų skaičius yra nuo 501 iki 700 darbuotojų – 9 darbo tarybos nariai; 5) jei darbuotojų skaičius yra daugiau kaip 701 darbuotojas – 11 darbo tarybos narių. 2. Darbuotojai, kurie yra profesinės sąjungos nariai, gali sudaryti ne daugiau kaip 1/3 darbo tarybos narių. Darbo tarybos nariais negali būti profesinės sąjungos, veikiančios darbdavio lygmeniu, valdymo organų nariai.“	Nepritarti	Siūloma nekeisti esančio reguliavimo, kuris nekelia taikymo problemų praktikoje.
Seimo nariai: Irena Šiaulienė, Kęstutis Daukšys, Petras Gražulis Kristina Miškinienė, Kęstas Komskis 2015-10-07	167	2	Pasiūlymas: Išbraukti 167 straipsnio 2 dalį, o buvusias 3, 4 dalis atitinkamai laikyti 2, 3 dalimis. „2. Darbuotojai, kurie yra profesinės sąjungos nariai, gali sudaryti ne daugiau kaip 1/3 darbo tarybos narių. Darbo tarybos nariais negali būti profesinės sąjungos, veikiančios darbdavio lygmeniu, valdymo organų nariai.	Pritarti
Seimo nariai: Algirdas Sysas, Giedrė Purvaneckienė 2015-11-09	166-173	Argumentai: Darbo tarybos kaip darbuotojų atstovavimo forma Lietuvoje atsirado prieš daugiau nei dešimtmetį. Per šį laiką ši darbuotojų atstovavimo forma, galima sakyti, nepasiteisino ir taikoma tik labai maža apimtimi. Pažymėtina ir tai, kad Trišalėje taryboje tiek darbuotojų, tiek darbdavių atstovai visame Darbo kodekso projekte kompleksiškai siūlė „darbo tarybas“ pakeisti „darbuotojų atstovais“, todėl nesuprantamas yra Projekto rengėjų argumentas, kad darbo taryba kaip darbuotojų atstovavimo institutas reikalingas tik tam, kad būtų įgyvendinamas darbuotojų informavimas ir konsultavimas. Atrkeiptinas dėmesys į tai, kad pagal Europos Parlamento ir Tarybos direktyvą, informavimas ir konsultavimas neprivalo būti vykdomas konkrečiai kažkurios darbuotojų atstovavimo formos lygmenyje. Siūloma informavimą ir konsultavimą vykdyti per kitas darbuotojų atstovavimo formas – profesines sąjungas ir darbuotojų patikėtinius. Tokiu atveju pastarosios formos būtų stiprinamos, nes įvairių funkcijų išskaidymas ir skirtingų teisių suteikimas skirtingiems darbuotojų atstovams negalėtų užtikrinti efektyvaus jų įgyvendinimo. 171 straipsnyje numatytas darbo tarybos teises ir pareigas bei 172 straipsnyje numatytą darbdavio ir darbo tarybos susitarimą atitinkamai įtvirtinti kitose Projekto nuostatose, reglamentuojančiose kitas darbuotojų atstovavimo formas (darbuotojų patikėtinius). Siūloma atsisakyti darbo tarybų kaip darbuotojų atstovavimo formos ir išbraukti Projekto 166-173 straipsnius imtinai ir visas Projekto nuostatas, liečiančias darbo tarybas, pakeisti, atitinkamai vietoj „darbo tarybų“ įrašant „darbuotojų atstovus“. Pasiūlymas: Išbraukti III dalies II skyriaus Antrąjį skirsnį. „ANTRASIS SKIRSNIS DARBO TARYBA 166 straipsnis. Darbo tarybos sudarymo prielaidos ir rinkimų iniciatyva 1. Darbo taryba darbdavio iniciatyva privalo būti sudaryta, kai vidutinis darbdavio darbuotojų skaičius yra 50 darbuotojų ir daugiau. 2. Jeigu vidutinis darbdavio darbuotojų skaičius viršija 20, bet yra mažesnis negu 50, darbo tarybos rinkimus ne vėliau kaip per septynias dienas skelbia darbdavys, gavęs rašytinį: 1) ne mažiau kaip dešimtadalio darbuotojų pasirašytą siūlymą dėl darbo tarybos sudarymo; 2) profesinės sąjungos, veikiančios darbdavio lygmeniu ir atstovaujančios ne mažiau kaip dešimtadaliui darbdavio darbuotojų, siūlymą dėl darbo tarybos sudarymo. 3. Darbo taryba sudaroma trejų metų kadencijai, kuri pradedama skaičiuoti nuo darbo tarybos įgaliojimų pradžios. 4. Vidutinis darbdavio darbuotojų skaičių darbdavys nustato per dešimt darbo dienų nuo darbo tarybos prašymo ar šio straipsnio 2 dalyje nurodytų subjektų prašymo pateikimo. 167 straipsnis. Darbo tarybos sudėtis 1. Darbo tarybą, atsižvelgiant į vidutinį darbdavio darbuotojų skaičių, sudaro ne mažiau kaip 3 ir ne daugiau kaip 11 narių: 1) jei darbuotojų skaičius yra iki 100 darbuotojų – 3 darbo tarybos nariai; 2) jei darbuotojų skaičius yra nuo 101 iki 300 darbuotojų – 5 darbo tarybos nariai; 3) jei darbuotojų skaičius yra nuo 301 iki 500 darbuotojų – 7 darbo tarybos nariai; 4) jei darbuotojų skaičius yra nuo 501 iki 700 darbuotojų – 9 darbo tarybos nariai; 5) jei darbuotojų skaičius yra daugiau kaip 701 darbuotojas – 11 darbo tarybos narių. 2. Darbuotojai, kurie yra profesinės sąjungos nariai, gali sudaryti ne daugiau kaip 1/3 darbo tarybos narių. Darbo tarybos nariais negali būti profesinės sąjungos, veikiančios darbdavio lygmeniu, valdymo organų nariai. 3. Darbo tarybos nariais gali būti renkami visi darbuotojai, sulaukę aštuoniolikos metų ir kurių darbo santykiai su darbdaviu trunka ilgiau kaip šešis mėnesius. Darbuotojai, išdirbę trumpiau kaip šešis mėnesius, darbo tarybos nariais gali būti renkami tik tuo atveju, kai visi darbuotojai dirba trumpiau nei šešis mėnesius. 4. Darbdavys ir pagal įstatymus, įgaliojimus ar steigimo dokumentus jam atstovaujantys asmenys negali būti darbo tarybos nariais. 168 straipsnis. Darbo tarybos rinkimai 1. Darbo taryba renkama remiantis visuotine ir lygia rinkimų teise, slaptu balsavimu tiesioginiuose rinkimuose. Darbo tarybos rinkimuose gali dalyvauti ir balso teisę turi visi bent tris nepertraukiamus mėnesius darbo santykius su darbdaviu turintys darbdavio darbuotojai, išskyrus šio Kodekso 167 straipsnio 4 dalyje nurodytus asmenis. 2. Pirmuosius rinkimus vykdo rinkimų komisija, kurią įsakymu sudaro darbdavys iš mažiausiai 3 ir daugiausiai 7 narių ne vėliau kaip per dvi savaites nuo pasiūlymo gavimo. Ne mažiau kaip pusę komisijos narių šio Kodekso 166 straipsnio 1 dalies atveju turi sudaryti darbdavio lygmeniu veikiančių darbuotojų atstovų skirti, o šio Kodekso 166 straipsnio 2 dalyje nustatytu atveju – pasiūlymą pateikusio subjekto pasiūlyti asmenys. Vėlesnius rinkimus organizuoja ir vykdo pati darbo taryba. 3. Rinkimų komisija turi susirinkti į pirmą posėdį ir pradėti darbo tarybos rinkimų organizavimą ne vėliau kaip per septynias dienas nuo jos sudarymo dienos. Pirmame posėdyje rinkimų komisija iš savo narių išsirenka pirmininką ir: 1) nustato darbo tarybos rinkimų datą. Ji negali būti vėlesnė kaip du mėnesiai nuo rinkimų komisijos sudarymo dienos; 2) skelbia kandidatų į darbo tarybos narius registravimą ir nustato datą, iki kurios gali būti keliami kandidatai, registruoja kandidatus ir sudaro galutinį kandidatų sąrašą; 3) organizuoja balsavimo biuletenių rengimą ir spausdinimą. Balsavimo biuleteniuose kandidatų į darbo tarybos narius pavardės surašomos abėcėlės tvarka. Balsavimo biuletenyje turi būti nurodytas balsavimo pavyzdys bei renkamos darbo tarybos narių skaičius. Balsavimo biuletenių skaičius turi atitikti darbuotojų, turinčių balso teisę, skaičių. Kiekvienas balsavimo biuletenis turi būti pasirašytas rinkimų komisijos pirmininko; 4) remdamasi iš darbdavio gautais duomenimis, sudaro darbuotojų, turinčių teisę dalyvauti darbo tarybos rinkimuose, sąrašą; 5) organizuoja ir vykdo darbo tarybos rinkimus; 6) suskaičiuoja rinkimų rezultatus ir paskelbia juos ne vėliau kaip per tris dienas nuo rinkimų dienos; 7) atlieka kitas funkcijas, būtinas darbo tarybos rinkimams organizuoti ir vykdyti. 4. Darbuotojai, paskirti į rinkimų komisiją, rinkimų komisijos įgaliojimų metu darbdavio iniciatyva negali būti atleidžiami iš darbo. Už laiką, sugaištą organizuojant ir vykdant darbo tarybos rinkimus, jiems mokamas vidutinis darbo užmokestis. Rinkimų komisijos įgaliojimai pasibaigia darbo tarybai susirinkus į pirmą posėdį. 5. Kandidatus į darbo tarybos narius gali siūlyti rinkimų teisę turintys darbuotojai. Kandidatais gali būti tik rinkimų teisę turintys darbuotojai, išskyrus rinkimų komisijos narius. Kiekvienas darbuotojas gali pasiūlyti po vieną kandidatą raštu kreipdamasis į rinkimų komisiją ir pateikdamas raštišką siūlomo kandidato sutikimą būti renkamam į darbo tarybą. Kandidatų sąrašas turi būti sudarytas ne vėliau kaip keturiolika dienų iki darbo tarybos rinkimų dienos. Jeigu pasiūlytų kandidatų skaičius yra lygus renkamos darbo tarybos narių skaičiui arba mažesnis už šį skaičių, rinkimų komisija nustato papildomą laiką, per kurį galima siūlyti papildomus kandidatus. Šiuo atveju kandidatus pakartotinai gali siūlyti ir tie darbuotojai, kurie jau yra pasiūlę savo kandidatus. Jei per papildomą laiką nepasiūloma pakankamai kandidatų į darbo tarybos narius, rinkimų komisija surašo ir viešai paskelbia protokolą, kad darbo tarybos rinkimai laikomi neįvykusiais. Tokiu atveju nauji darbo tarybos rinkimai rengiami pagal šiame Kodekse nustatytą tvarką ne anksčiau kaip po šešių mėnesių nuo rinkimų komisijos sprendimo darbo tarybos rinkimus laikyti neįvykusiais priėmimo. 6. Darbo tarybos rinkimai vyksta įmonėje, įstaigoje, organizacijoje darbo metu. Darbdavys privalo sudaryti sąlygas darbuotojams dalyvauti rinkimuose ir už šį laiką mokėti jiems vidutinį darbo užmokestį. Rinkimų komisija ir darbdavys privalo sudaryti sąlygas dalyvauti darbo tarybos rinkimuose tiems darbuotojams, kurie dirba ne darbovietėje. 7. Balsavimo biuletenis išduodamas pasirašytinai. Rinkimuose dalyvaujantys darbuotojai turi po tiek balsų, koks yra renkamos darbo tarybos narių skaičius. Už kiekvieną balsavimo biuletenyje nurodytą kandidatą galima atiduoti tik po vieną balsą, pažymint tai balsavimo biuletenyje. 8. Pasibaigus rinkimų komisijos nustatytam rinkimų laikui, rinkimų komisija suskaičiuoja balsus ir surašo darbo tarybos rinkimų protokolą. Jame turi būti nurodyta: 1) darbo tarybos rinkimų vieta ir laikas; 2) darbo tarybos rinkimų komisijos sudėtis; 3) kandidatų į darbo tarybos narius sąrašas ir renkamos darbo tarybos narių skaičius; 4) darbuotojų, turinčių teisę dalyvauti darbo tarybos rinkimuose, skaičius; 5) darbo tarybos rinkimuose dalyvavusių darbuotojų skaičius, išduotų ir nepanaudotų balsavimo biuletenių skaičius; 6) atskirai galiojančių ir negaliojančių (biuleteniai, kuriuose pažymėta daugiau kandidatų, negu nustatytas renkamos darbo tarybos narių skaičius, arba kuriuose neįmanoma nustatyti rinkėjo valios) balsavimo biuletenių skaičius; 7) kiekvieno kandidato surinktų balsų skaičius (pateikiamas visas kandidatų sąrašas, išdėstytas pagal rinkimuose gautą balsų skaičių mažėjančia tvarka); 8) kandidatų, išrinktų į darbo tarybą, sąrašas; 9) kandidatų, rinkimuose gavusių bent vieną balsą, bet neišrinktų į darbo tarybą, sąrašas (pagal jų surinktų balsų skaičių mažėjančia tvarka), pagal kurį sudaromas atsarginių darbo tarybos narių sąrašas. 9. Rinkimų protokolą pasirašo rinkimų komisijos nariai. Šis protokolas turi būti viešai paskelbtas ne vėliau kaip per tris dienas nuo rinkimų dienos. Protokolo kopija per tris dienas turi būti įteikta darbdaviui. 10. Darbo tarybos rinkimai laikomi įvykusiais, jeigu juose dalyvavo daugiau kaip pusė rinkimų teisę turinčių darbuotojų. Jeigu dėl nepakankamo darbuotojų dalyvavimo darbo tarybos rinkimuose šie rinkimai paskelbiami neįvykusiais, per artimiausias septynias dienas turi būti surengti pakartotiniai rinkimai. Jie laikomi įvykusiais, jeigu juose dalyvavo vienas ketvirtadalis balsavimo teisę turinčių įmonės, įstaigos, organizacijos darbuotojų. 11. Išrinktais darbo tarybos nariais laikomi tie kandidatai, kurie gavo daugumą balsų. Jeigu keli kandidatai gauna vienodą skaičių balsų, išrinktu laikomas tas kandidatas, kurio darbo stažas toje įmonėje, įstaigoje, organizacijoje yra didesnis. Asmenys, esantys atsarginių darbo tarybos narių sąraše, eilės tvarka gali tapti darbo tarybos nariais tuo atveju, kai atsiranda laisva darbo tarybos nario vieta. 12. Visi dokumentai, susiję su rinkimų komisijos sudarymu, rinkimų organizavimu ir vykdymu, taip pat balsavimo biuleteniai yra perduodami darbo tarybai pirmame jos posėdyje. Darbo taryba užtikrina jų saugojimą iki naujos darbo tarybos sudarymo. 13. Darbo tarybų rinkimų materialinį techninį aprūpinimą suteikia darbdavys. 14. Darbuotojas (darbuotojai), darbdavys arba darbdavio atstovas per penkias dienas nuo rinkimų rezultatų paskelbimo dienos gali raštu kreiptis į rinkimų komisiją prašydami ištaisyti, jų manymu, per rinkimus padarytus šio Kodekso pažeidimus. Rinkimų komisija šį prašymą turi išnagrinėti ir viešai paskelbti per tris dienas. Rinkimų komisijos sprendimas gali būti skundžiamas teismui per penkias dienas nuo jo viešo paskelbimo. Teismas gali priimti sprendimą uždrausti sušaukti išrinktą darbo tarybą, kol išnagrinės pateiktą skundą. Teismas, nustatęs, kad buvo šiurkščiai pažeistos šio Kodekso nuostatos ar suklastoti rinkimų dokumentai ir tai turėjo įtakos nustatant esminius rinkimų rezultatus, darbo tarybos rinkimų rezultatus panaikina. Pakartotiniai rinkimai laikantis šio Kodekso nustatytos tvarkos ir sąlygų turi būti surengti ne vėliau kaip po vieno mėnesio nuo teismo sprendimo įsigaliojimo dienos. 15. Jei vidutinis darbdavio darbuotojų skaičius, apskaičiuotas šio Kodekso nustatyta tvarka, padidėja dvidešimt procentų ar daugiau ir dėl to padidėja šio Kodekso nustatytas darbo tarybos narių skaičius, darbo tarybos pirmininkas šio Kodekso nustatyta tvarka inicijuoja naujo nario ar narių su įgaliojimais iki veikiančios darbo tarybos kadencijos pabaigos rinkimus. Naujo nario ar narių rinkimus vykdo darbo tarybos rinkimų komisija taikydama šio straipsnio nuostatas mutatis mutandis. 16. Elektroninį balsavimą renkant darbo tarybą bendru rinkimų komisijos ir darbdavio sutarimu galima vykdyti tuo atveju, kai galima užtikrinti balsavimo slaptumą ir darbuotojų valios išraiškos teisingumą. 169 straipsnis. Narystė darbo taryboje 1. Į darbo tarybą išrinktas darbuotojas darbo tarybos nariu laikomas nuo darbo tarybos rinkimų balsavimo rezultatų paskelbimo. Darbuotojas, esantis atsarginių darbo tarybos narių sąraše, darbo tarybos nariu vietoj narystę darbo taryboje pabaigusio darbuotojo tampa nuo darbo tarybos sprendimo, kuriuo patvirtinami jo, kaip naujo darbo tarybos nario, įgaliojimai, priėmimo. 2. Narystė darbo taryboje pasibaigia: 1) atsistatydinus iš darbo tarybos; 2) nutrūkus darbo santykiams; 3) mirus darbo tarybos nariui; 4) įsiteisėjus teismo sprendimui, kuriuo darbo tarybos nario išrinkimas į darbo tarybą pripažintas neteisėtu; 5) pasibaigus darbo tarybos kadencijai; 6) atstatydinus iš darbo tarybos, kai to raštu pareikalauja ne mažiau kaip trečdalis darbdavio ar darbovietės darbuotojų, turinčių rinkimų teisę. Darbo taryba, gavusi tokį darbuotojų rašytinį reikalavimą, ne vėliau kaip per tris savaites turi surengti slaptą darbuotojų balsavimą, kuris yra teisėtas, jeigu jame dalyvauja daugiau kaip pusė rinkimų teisę turinčių darbdavio ar darbovietės darbuotojų. Darbo tarybos narys atstatydinamas, jei už tai balsavo daugiau kaip du trečdaliai balsuojant dalyvavusių darbuotojų. 170 straipsnis. Darbo tarybos veiklos organizavimas 1. Darbo taryba savo įgaliojimus įgauna ir pradeda vykdyti šiame Kodekse nustatytas funkcijas susirinkusi į pirmą posėdį. Jį rinkimų komisijos pirmininkas turi sušaukti ne anksčiau kaip per penkias ir ne vėliau kaip per dešimt dienų nuo rinkimų rezultatų paskelbimo. 2. Darbo tarybos nariai pirmame darbo tarybos posėdyje visų darbo tarybos narių balsų dauguma iš savo narių išsirenka darbo tarybos pirmininką ir sekretorių. 3. Darbo tarybos pirmininkas: 1) šaukia tarybos posėdžius ir jiems pirmininkauja; 2) atstovauja darbo tarybai santykiuose su darbuotojais, darbdaviu, profesinėmis sąjungomis ir trečiaisiais asmenimis; 3) rengia metinės darbo tarybos ataskaitos įmonės, įstaigos, organizacijos darbuotojams projektą ir pateikia įmonės, įstaigos, organizacijos darbuotojams darbo tarybos patvirtintą ataskaitą; 4) turi kitas šiame Kodekse ir kituose įstatymuose bei darbo tarybos veiklos reglamente, kuris tvirtinamas pirmame darbo tarybos posėdyje, nustatytas teises. 4. Darbo tarybos sekretorius tvarko ir saugo darbo tarybos dokumentaciją, informuoja darbo tarybos narius apie šaukiamo darbo tarybos posėdžio laiką, vietą, darbotvarkę, informuoja darbdavį apie darbo tarybos posėdžio vietą ir laiką, rašo darbo tarybos posėdžio protokolą ir atlieka kitus darbo tarybos pirmininko pavedimus. Darbo tarybos sekretoriui laikinai negalint eiti savo pareigų, jį pavaduoja darbo tarybos pirmininko paskirtas darbo tarybos narys. 5. Darbo taryba savo veiklą vykdo posėdžių forma. Darbo tarybos kvietimu arba pritarimu (pritarus darbo tarybos narių daugumai) jos posėdžiuose turi teisę dalyvauti darbdavys ar jam atstovaujantys asmenys, įmonėje veikiančios profesinės sąjungos ar šakos profesinių sąjungų atstovai. Prireikus darbo taryba į savo posėdžius gali kviestis atitinkamos srities ekspertus. Darbo tarybos veiklos organizavimo klausimus reglamentuoja darbo tarybos veiklos reglamentas, kurį savo kadencijos laikotarpiui tvirtina darbo taryba visų darbo tarybos narių balsų dauguma. 6. Ne vėliau kaip per vieną mėnesį nuo darbo tarybos įgaliojimų pradžios darbo tarybos pirmininkas raštu informuoja Valstybinės darbo inspekcijos teritorinį skyrių apie darbo tarybos sudarymą, jos valdymo organus, darbdavio įmonės, įstaigos ar organizacijos, kurioje sudaryta darbo taryba, pavadinimą. 171 straipsnis. Darbo tarybos teisės ir pareigos 1. Darbo tarybos turi teisę: 1) dalyvauti informavimo, konsultavimo ir kitose dalyvavimo procedūrose, kuriomis darbuotojai ir jų atstovai įtraukiami į darbdavio sprendimų priėmimą; 2) šio Kodekso ir kitų įstatymų nustatytais atvejais ir terminais gauti iš darbdavio ir iš valstybių bei savivaldybių institucijų ir įstaigų informaciją, reikalingą savo funkcijoms atlikti; 3) teikti darbdaviui pasiūlymus dėl ekonominių, socialinių ir darbo klausimų, aktualių darbuotojams darbdavio sprendimų, darbo teisės normų įgyvendinimo; 4) inicijuoti kolektyvinį darbo ginčą dėl teisės, jei darbdavys nevykdo darbo teisės normų reikalavimų ar darbo tarybos ir darbdavio susitarimų; 5) esant būtinybei aptarti svarbius darbdavio darbuotojų ekonominius, socialinius ir darbo klausimus, sušaukti visuotinį darbdavio ar darbovietės darbuotojų susirinkimą (konferenciją), suderinus su darbdaviu susirinkimo (konferencijos) vietą ir laiką; 6) atlikti kitus veiksmus, neprieštaraujančius šiam Kodeksui, kitoms darbo teisės normoms, bei veiksmus, nustatytus darbo teisės normose ar darbo tarybos ir darbdavio susitarimuose. 2. Darbo taryba privalo: 1) atlikti savo funkcijas laikydamasi šio Kodekso, kitų įstatymų ir kitų darbo teisės normų reikalavimų bei darbo tarybos ir darbdavio susitarimų; 2) atlikdama savo funkcijas, atsižvelgti į visų darbdavio darbuotojų teises ir interesus, nediskriminuoti atskirų darbuotojų, jų grupių ar atskirų darboviečių darbuotojų; 3) informuoti darbuotojus apie savo veiklą kasmet viešai pateikdama įmonės, įstaigos, organizacijos darbuotojams metinės darbo tarybos veiklos ataskaitą ar kitu darbo tarybos veiklos reglamente nustatytu būdu; 4) raštu informuoti darbdavį ir profesinę sąjungą, veikiančią darbdavio lygmeniu, apie savo įgaliotus narius; 5) jeigu darbdavio lygmeniu veikia viena ar kelios profesinės sąjungos, abipusio pasitikėjimo pagrindais bendradarbiauti su visomis profesinėmis sąjungomis; 6) laikytis neutralumo kolektyviniuose darbo ginčuose dėl interesų, kuriuos inicijuoja profesinės sąjungos. 172 straipsnis. Darbdavio ir darbo tarybos susitarimas 1. Darbo taryba gali sudaryti rašytinį susitarimą su darbdaviu, kuriame būtų aptarti svarbiausi darbo tarybos kompetencijos įgyvendinimo, veiklos organizavimo, finansavimo ir kiti susiję klausimai, skatinantys darbo tarybos ir darbdavio bendradarbiavimą. 2. Darbdavio ir darbo tarybos susitarime negalima tartis dėl darbuotojų darbo sąlygų, darbo užmokesčio, darbo ir poilsio laiko ir kitų klausimų, kurie reglamentuoti darbdavio darbuotojams taikomoje kolektyvinėje sutartyje. 3. Darbdavio ir darbo tarybos susitarimas sudaromas terminuotam laikui. Jo galiojimo trukmė negali būti ilgesnė nei vieni metai po jį sudariusios darbo tarybos kadencijos pabaigos. 4. Darbo tarybos ir darbdavio susitarimą bet kuri iš šalių gali nutraukti įspėjusi raštu kitą šalį bent prieš tris mėnesius. Ši nuostata taikoma ir tuo atveju, kai išrenkama nauja darbo taryba ir galioja darbdavio ir buvusios darbo tarybos sudarytas susitarimas. 173 straipsnis. Darbo tarybos veiklos pasibaigimas 1. Darbo tarybos veikla pasibaigia: 1) kai nutrūksta darbdavio veikla, nesant teisių perėmėjo, ar nutraukiama darbovietės veikla, jos darbuotojų neperkėlus į kitą darbdavio darbovietę; 2) kai pasibaigia darbo tarybos kadencija; 3) kai darbo taryboje lieka mažiau kaip trys jos nariai ir atsarginių darbo tarybos narių sąraše nėra nė vieno kandidato, turinčio teisę tapti darbo tarybos nariu; 4) darbo tarybos sprendimu, priimtu daugiau kaip dviem trečdaliais narių balsais; 5) kai darbdavys sujungiamas ar prijungiamas prie kitos įmonės, įstaigos ar organizacijos, ar darbdavio verslas ar verslo dalis perduodama kitam ir jame veikusi darbo taryba susitaria su verslo perėmėjo darbo taryba dėl naujos darbo tarybos rinkimų. Taip nesusitarus veikusi darbo taryba išlaiko savo įgaliojimus atstovauti darbdavio ar verslo ar verslo dalies darbuotojams iki savo kadencijos pabaigos arba naujos darbo tarybos verslo perdavėjo įmonėje, įstaigoje, organizacijoje sudarymo, priklausomai nuo to, kuris terminas yra trumpesnis. 2. Naujos darbo tarybos rinkimo procedūra pradedama likus ne mažiau kaip trims mėnesiams iki darbo tarybos kadencijos pabaigos arba per mėnesį nuo šio straipsnio 1 dalies 3–5 punktuose nustatytų aplinkybių atsiradimo. Naujos darbo tarybos rinkimus privalo inicijuoti darbo taryba, pasiūlydama darbdaviui sudaryti rinkimų komisiją šio Kodekso nustatyta tvarka. 3. Apie darbo tarybos veiklos pabaigą šio straipsnio 1 dalies 1 punkto pagrindu ir šio straipsnio 1 dalies 2 ir 3 punktuose nustatytais pagrindais, kai nauja darbo taryba nesudaroma per šešis mėnesius, darbdavys raštu informuoja darbdavio buveinės teritorijos Valstybinės darbo inspekcijos teritorinį skyrių.“.	Nepritarti	Siūlomas naujas socialinės partnerystės modelis atskiria profesinių sąjungų ir darbo tarybų kompetenciją. Darbo tarybos bus atsakingos už darbuotojų informavimą ir konsultavimą. Jos turės būtų steigiamos įmonėse, kur dirba daugiau kaip 50 darbuotojų. Tuo siekiama užtikrinti tinkamą darbuotojų informavimo įgyvendinimą. Tuo tarpu profesinių sąjungų kompetencija – kolektyvinės derybos, kolektyvinių sutarčių sudarymas. Paliekant informavimą ir konsultavimą profesinėms sąjungoms, jis nevyktų didžiojoje dalyje įmonių.
Seimo narys Rimantas Jonas Dagys 2015-11-02	167	2	Argumentai: Projekte siūlomas apribojimas yra diskriminacinis ir pažeistų darbuotojų teises. Pasiūlymas: Išbraukti 167 straipsnio 2 dalį: „2. Darbuotojai, kurie yra profesinės sąjungos nariai, gali sudaryti ne daugiau kaip 1/3 darbo tarybos narių. Darbo tarybos nariais negali būti profesinės sąjungos, veikiančios darbdavio lygmeniu, valdymo organų nariai.“	Pritarti
Seimo narys Mečislovas Zaščiurinskas 2015-11-10	168	2	Argumentai Argumentai dėl Lietuvos Respublikos darbo kodekso patvirtinimo, įsigaliojimo ir įgyvendinimo įstatymo projektu Nr. XIIP-3234 tvirtinamo darbo kodekso projekto (toliau - Projektas) trūkumų reglamentuojant kolektyvinius darbo santykius išdėstyti prie pasiūlymų Projekto 162 straipsnio 3,4 dalims ir 164 straipsnio 1 daliai. Pasiūlymas: Pakeisti Projekto 168 straipsnio 2 dalį ir išdėstyti taip: „2. Pirmuosius rinkimus vykdo rinkimų komisija, kurią įsakymu sudaro darbdavys, o šio Kodekso 166 straipsnio 5 dalyje numatytu atveju – profesinė sąjunga, iš mažiausiai 3 ir daugiausiai 7 narių ne vėliau kaip per dvi savaites nuo pasiūlymo gavimo. Ne mažiau kaip pusę komisijos narių šio Kodekso 166 straipsnio 1 dalies atveju turi sudaryti darbdavio lygmeniu veikiančių darbuotojų atstovų skirti, o šio Kodekso 166 straipsnio 2 dalyje nustatytu atveju – pasiūlymą pateikusio subjekto pasiūlyti asmenys. Vėlesnius rinkimus organizuoja ir vykdo pati darbo taryba.“	Nepritarti	Profesinės sąjungos ir darbo tarybos kompetencijos atskirtos. Nesuprantama, kodėl profesinė sąjunga turi tai daryti. Be to, juk ne visose įmonėse ji tokia būna.
Seimo narys Mečislovas Zaščiurinskas 2015-11-10	168	4	Argumentai Siekiant užtikrinti, kad darbuotojų atstovavimo funkcija įmonėje būtų naudojamasi efektyviai, siūlytina suvienodinti komisijos narių garantijų terminą su numatytu Argumentai dėl Lietuvos Respublikos darbo kodekso patvirtinimo, įsigaliojimo ir įgyvendinimo įstatymo projektu Nr. XIIP-3234 tvirtinamo darbo kodekso projekto (toliau - Projektas) 165 str. 3 dalyje (t. y. ištęsiant apsaugos galiojimą šešiems mėnesiams po atitinkamų pareigų ėjimo). Pasiūlymas: Pakeisti Projekto 168 straipsnio 4 dalį ir išdėstyti taip: „4. Darbuotojai, paskirti į rinkimų komisiją, rinkimų komisijos įgaliojimų metu ir šešis mėnesius po jų darbdavio iniciatyva negali būti atleidžiami iš darbo. Už laiką, sugaištą organizuojant ir vykdant darbo tarybos rinkimus, jiems mokamas vidutinis darbo užmokestis. Rinkimų komisijos įgaliojimai pasibaigia darbo tarybai susirinkus į pirmą posėdį.“	Nepritarti	Rinkimų komisija nepriima jokių sprendimų, kurie gali būti žalingi darbdaviui, todėl tokia apsauga nėra reikalinga.
Seimo narys Mečislovas Zaščiurinskas 2015-11-10	168	7	Argumentai Argumentai dėl Lietuvos Respublikos darbo kodekso patvirtinimo, įsigaliojimo ir įgyvendinimo įstatymo projektu Nr. XIIP-3234 tvirtinamo darbo kodekso projekto (toliau - Projektas) 168 straipsnio 7 dalyje siūloma įtvirtinti neįprastą Lietuvos Respublikos teisiniame reguliavime kolegialaus organo rinkimo tvarką, taip be jokio pagrindo apribojant darbuotojams teise visuotiniuose darbuotojų atstovų rinkimuose skirstyti savo turimus balsus savo nuožiūra už vieną ar kelis kandidatus, taip užsitikrinant, jog būtent pageidaujamas kandidatas vykdytų atstovavimo funkciją. Pasiūlymas: Pakeisti Projekto 168 straipsnio 7 dalį ir išdėstyti taip: „7. Balsavimo biuletenis išduodamas pasirašytinai. Rinkimuose dalyvaujantys darbuotojai turi po tiek balsų, koks yra renkamos darbo tarybos narių skaičius, kuriuos skirsto savo nuožiūra už vieną ar kelis kandidatus. Už kiekvieną balsavimo biuletenyje nurodytą kandidatą galima atiduoti tik po vieną balsą, pažymint tai balsavimo biuletenyje.“	Nepritarti	Pasiūlymas perteklinis ir redakcinio pobūdžio, o siūloma išbraukti reikalingą nuostatą.
Seimo narys Mečislovas Zaščiurinskas 2015-11-10	168	14	Argumentai Argumentai dėl Lietuvos Respublikos darbo kodekso patvirtinimo, įsigaliojimo ir įgyvendinimo įstatymo projektu Nr. XIIP-3234 tvirtinamo darbo kodekso projekto (toliau - Projektas) 168 straipsnio 14 dalies nuostatoje numatytas perteklinis reguliavimas, leidžiantis darbdaviui nepagrįstai riboti darbo tarybos veiklą. Pažymėtina, kad siūlomas reglamentavimas leistų teismui taikyti reikalavimo užtikrinimo priemones, t. y. dar iki sprendimo dėl rinkimų teisėtumo priėmimo neapibrėžtam laikotarpiui (galimai ir keletui metų) darbdavio reikalavimu sustabdyti darbo tarybos veiklą (atkreiptinas dėmesys jog siūlomas „sprendimas“ – žr. siūlomą formuluotę: teismas gali priimti sprendimą uždrausti sušaukti išrinktą darbo tarybą, kol išnagrinės pateiktą skundą savo esme nėra sprendimas, kuriuo išsprendžiamas ginčas iš esmės pagal Lietuvos Respublikos administracinių bylų teisenos įstatymą, o yra šiame įstatyme reglamentuojama reikalavimo užtikrinimo priemonė, kuri taikoma nutartimi neišsprendus ginčo iš esmės. Atitinkamai toks reglamentavimas nesuderinamas su Lietuvos įsipareigojimais pagal Tarptautinės darbo organizacijos Konvencijos Nr. 87 Dėl asociacijų laisvės ir teisės jungtis į organizacijas gynimo 4 straipsnio nuostatas Darbuotojų ir darbdavių organizacijos negali būti paleistos arba laikinai uždraustos administracine tvarka. Pasiūlymas: Pakeisti Projekto 168 straipsnio 14 dalį ir išdėstyti taip: „14. Darbuotojas (darbuotojai), darbdavys arba darbdavio atstovas per penkias dienas nuo rinkimų rezultatų paskelbimo dienos gali raštu kreiptis į rinkimų komisiją prašydami ištaisyti, jų manymu, per rinkimus padarytus šio Kodekso pažeidimus. Rinkimų komisija šį prašymą turi išnagrinėti ir viešai paskelbti per tris dienas. Rinkimų komisijos sprendimas gali būti skundžiamas teismui per penkias dienas nuo jo viešo paskelbimo. Teismas gali priimti sprendimą uždrausti sušaukti išrinktą darbo tarybą, kol išnagrinės pateiktą skundą. Teismas, nustatęs, kad buvo šiurkščiai pažeistos šio Kodekso nuostatos ar suklastoti rinkimų dokumentai ir tai turėjo įtakos nustatant esminius rinkimų rezultatus, darbo tarybos rinkimų rezultatus panaikina. Pakartotiniai rinkimai laikantis šio Kodekso nustatytos tvarkos ir sąlygų turi būti surengti ne vėliau kaip po vieno mėnesio nuo teismo sprendimo įsigaliojimo dienos.“	Nepritarti	Rinkimų tvarkoje gali būti padaryta esminių pažeidimų, todėl natūralu, kad darbdavys turi teisę reikalauti, kad darbo teisės subjektas visais atvejais būtų sudarytas teisėtai ir nekiltų jokių abejonių dėl jo teisėtumo.
Seimo narys Rimantas Jonas Dagys 2015-11-02	171	1	Argumentai: Pasiūlymas atitinka Estijos darbo santykius reguliuojančių įstatymų, kurių principų taikymas buvo ir yra plačiai deklaruojamas kaip pavyzdinis Lietuvos darbo santykių reformą pagal Vyriausybės pateiktą Projektą palaikančios interesų pusės, nuostatą. Pasiūlymas: Papildyti 171 straipsnio 1 dalį naujais punktais ir juos išdėstyti taip: „7) prižiūrėti, kad darbdavys laikytųsi darbo sąlygų ir, jeigu reikia, informuoti darbo inspekciją apie pažeidimus; 8) darbuotojo prašymu atstovauti jam ginče su darbdaviu.“	Nepritarti	Jau yra numatyta 171 str. 1 d. 4 p. Atstovauti ginče tikrai negali, nes nėra atskiras juridinis asmuo, nevaldo atskirų finansų, nesamdo ekspertų ar teisininkų. Šias funkcijas atlieka profesinės sąjungos. Darbo inspekcijos kompetenciją nustato Darbo inspekcijos įstatymas.
Seimo narys Rimantas Jonas Dagys 2015-11-02	171	2	6	Argumentai: Įpareigojimas darbo taryboms laikytis neutraliai kolektyviniuose darbo ginčuose dėl interesų, kuriuos inicijuoja profesinės sąjungos, prasilenkia su sveika logika, kadangi tiek profesines sąjungas, tiek darbo tarybas sudarytų įmonės, įstaigos ar organizacijos darbuotojai. Iš Projekto nuostatos lieka neaišku, kam vis dėlto turėtų atstovauti iš darbuotojų sudaryta darbo taryba, jeigu ji negali palaikyti darbuotojų interesus atstovaujančių profesinių sąjungų. Pasiūlymas: Išbraukti 171 straipsnio 2 dalies 6 punktą: „6) laikytis neutralumo kolektyviniuose darbo ginčuose dėl interesų, kuriuos inicijuoja profesinės sąjungos.“	Nepritarti	Siūlomas naujas socialinės partnerystės modelis, kai profesinės sąjungos atstovauja tik savo nariams ir kolektyvinės sutartys galioja tik nariams. Tuo siekiama paskatinti darbuotojų narystę profesinėse sąjungose ginant kolektyvinius darbuotojų interesus bei užtikrinti autonominį sutartinį darbo santykių reguliavimą kolektyvinėmis sutartimis, kuris sudarytų galimybes lanksčiau derinti darbuotojų ir darbdavių interesus bei labiau atitiktų konkrečios įmonės ar šakos ypatumus. Siūlymas pateiktas atsižvelgiant į tai, kad tiek darbuotojų narystės profesinėse sąjungose, tiek kolektyvinių sutarčių kiekybiniai rodikliai yra vieni žemiausių iš ES valstybių.
Seimo narys Mečislovas Zaščiurinskas 2015-11-10	171	2	6	Argumentai Argumentai dėl Lietuvos Respublikos darbo kodekso patvirtinimo, įsigaliojimo ir įgyvendinimo įstatymo projektu Nr. XIIP-3234 tvirtinamo darbo kodekso projekto (toliau - Projektas) trūkumų reglamentuojant kolektyvinius darbo santykius išdėstyti prie pasiūlymų Projekto 162 straipsnio 3,4 dalims ir 164 straipsnio 1 daliai. Papildomai pažymėtina, kad siūlomas reglamentavimas vertintinas kaip nesuderinamas su Tarptautinės darbo organizacijos konvencijos Nr.135 Dėl darbuotojų atstovų gynimo ir jiems teikiamų galimybių įmonėje 5 straipsniu kai toje pačioje įmonėje yra ir profesinių sąjungų atstovų, ir renkamų atstovų, imamasi atitinkamų priemonių [...], kad būtų skatinamas bendradarbiavimas tarp renkamų atstovų bei atitinkamų profesinių sąjungų ir jų atstovų. Pasiūlymas: Išbraukti Projekto 171 straipsnio 2 dalies 6 punktą: „6) laikytis neutralumo kolektyviniuose darbo ginčuose dėl interesų, kuriuos inicijuoja profesinės sąjungos.“	Nepritarti	Siūloma išbraukti kertinį siūlomo projekte darbuotojų atstovavimo modelio principą – atskirti darbo tarybos (informavimo ir konsultavimo funkcija) ir profesinių sąjungų (kolektyvinės derybos) kompetencijas. Darbo taryba atstovauja visus įmonės darbuotojus, o profesinė sąjunga – tik jų dalį, todėl drausti uzurpuoti visų darbuotojų atstovavimo organą yra tikslinga.
Seimo narys Mečislovas Zaščiurinskas 2015-11-10	172	1	Argumentai Siūlytina papildyti Lietuvos Respublikos darbo kodekso patvirtinimo, įsigaliojimo ir įgyvendinimo įstatymo projektu Nr. XIIP-3234 tvirtinamo darbo kodekso projekto (toliau - Projektas) 172 straipsnyje reglamentuojamų susitarimus su darbuotojų atstovais turinį. Pasiūlymas: Pakeisti Projekto 172 straipsnio 1 dalį ir išdėstyti taip: „1. Darbo taryba gali sudaryti rašytinį susitarimą su darbdaviu, kuriame būtų aptarti svarbiausi darbo tarybos kompetencijos įgyvendinimo, veiklos organizavimo, finansavimo, papildomų garantijų darbo tarybos nariams jų veiklos vykdymo laikotarpiu ir kitųi susijusiųę klausimųai, skatinantys skatinančių darbo tarybos ir darbdavio bendradarbiavimą.“	Nepritarti	Seimo nario pasiūlymu darbo taryboms realiai būtų suteikiama teisė sudaryti kolektyvines sutartis, kurio yra išimtinė profesinių sąjungų kompetencija. Tokiu būdu atsiras konkurencija tarp abiejų darbuotojų atstovų ir nukentės pačių darbuotojų interesai.
Seimo nariai: Irena Šiaulienė, Kęstutis Daukšys, Petras Gražulis Kristina Miškinienė, Kęstas Komskis 2015-10-07	172	2	Pasiūlymas: Pakeisti 172 straipsnio 2 dalį ir ją išdėstyti taip: „2. Darbdavio ir darbo tarybos susitarime negalima tartis dėl darbuotojų darbo sąlygų, darbo užmokesčio, darbo ir poilsio laiko ir kitų klausimų, kurie reglamentuoti reglamentuotini darbdavio darbuotojams taikomoje kolektyvinėje sutartyje.“.	Pritarti
Seimo nariai: Algirdas Sysas, Giedrė Purvaneckienė 2015-11-09	174	1	Argumentai: Siūloma atsisakyti darbo tarybų kaip darbuotojų atstovavimo formos, todėl reikia atsisakyti 20 darbuotojų ribojimo darbuotojų patikėtinio rinkimams organizuoti ir sudaryti prielaidą darbuotojų patikėtinio kaip darbuotojų atstovo institutui esant bet kokiam darbuotojų skaičiui Pasiūlymas: Pakeisti 174 straipsnio 1 dalį ir ją išdėstyti taip: „1. Jei vidutinis darbdavio darbuotojų skaičius yra mažiau kaip 20, aAtstovavimo darbuotojams teises gali įgyvendinti jų išrinktasis darbuotojų patikėtinis, renkamas trejiems metams visuotiniame darbuotojų susirinkime.“.	Nepritarti	Siūlomas naujas socialinės partnerystės modelis atskiria profesinių sąjungų ir darbo tarybų kompetenciją. Darbo tarybos bus atsakingos už darbuotojų informavimą ir konsultavimą. Jos turės būtų steigiamos įmonėse, kur dirba daugiau kaip 50 darbuotojų. Tuo siekiama užtikrinti tinkamą darbuotojų informavimo įgyvendinimą. Tuo tarpu profesinių sąjungų kompetencija – kolektyvinės derybos, kolektyvinių sutarčių sudarymas. Paliekant informavimą ir konsultavimą profesinėms sąjungoms, jis nevyktų didžiojoje dalyje įmonių.
Seimo narys Mečislovas Zaščiurinskas 2015-11-10	174	1	Argumentai Argumentai dėl Lietuvos Respublikos darbo kodekso patvirtinimo, įsigaliojimo ir įgyvendinimo įstatymo projektu Nr. XIIP-3234 tvirtinamo darbo kodekso projekto (toliau - Projektas) trūkumų reglamentuojant kolektyvinius darbo santykius išdėstyti prie pasiūlymų Projekto 162 straipsnio 3,4 dalims ir 164 straipsnio 1 daliai. Pasiūlymas: Pakeisti Projekto 174 straipsnio 1 dalį ir išdėstyti taip: „174 straipsnis. Darbuotojų patikėtinio kompetencija 1. Jei vidutinis darbdavio darbuotojų skaičius yra mažiau kaip 20 ir darbovietėje nėra veikiančios profesinės sąjungos, atstovavimo darbuotojams teises gali įgyvendinti jų išrinktasis darbuotojų patikėtinis, renkamas trejiems metams visuotiniame darbuotojų susirinkime.“	Nepritarti	Darbo kodekse numatyta skirtinga profesinių sąjungų ir darbuotojų patikėtinių kompetencija, todėl turi būti sudarytos sąlygos veikti ir profesinei sąjungai, ir darbuotojų patikėtiniui
Seimo nariai: Irena Šiaulienė, Kęstutis Daukšys, Petras Gražulis Kristina Miškinienė, Kęstas Komskis 2015-10-07	175	Pasiūlymas: Pakeisti 175 straipsnį ir jį išdėstyti taip: „Darbuotojų patikėtinis renkamas slaptu balsavimu visuotiniame darbuotojų susirinkime. Visuotinis darbuotojų susirinkimas yra teisėtas, kai jame dalyvauja ne mažiau kaip du trečdaliai darbdavio įmonės darbuotojų.“.	Pritarti
Seimo narys Mečislovas Zaščiurinskas 2015-11-04	176, 177-182	pakeisti Projektu siūlomo tvirtintini Darbo kodekso projekto II skyriaus socialinės partnerystės šalys 4 skirsnį profesinės sąjungos paliekant šiame skirsnyje pakeistą 176 straipsnį ir išbraukiant straipsnius nuo 177 iki 182 (atitinkamos nuostatos liks Lietuvos Respublikos profesinių sąjungų įstatyme, esant poreikiui jį koreguojant) taip ir koreguojant darbo kodekso projekto numeraciją: 176 straipsnis. Profesinių sąjungų statusą reglamentuojančių teisės normų taikymas 1. Šio skirsnio nuostatos taikomos darbuotojams ir asmenims, dirbantiems Lietuvos Respublikos užimtumo įstatyme nurodytais darbo santykiams prilygintų teisinių santykių pagrindais, jungiantis į profesines sąjungas savo teisėms ir interesams ginti. 2. Pagal šio skirsnio normas asmenys, dirbantys kitais pagrindais, laikomi darbuotojais, o kitas santykių dalyvis (įmonė, įstaiga, organizacija) laikomas darbdaviu. 3. Įstatymai gali nustatyti asmenų, dirbančių kitais pagrindais, teisės jungtis į profesines sąjungas ribojimus ar įgyvendinimo ypatumus. Profesinės sąjungos Profesinės sąjungos, gindamos darbuotojų darbo, profesines, ekonomines ir socialines teises bei interesus, vadovaujasi profesinių sąjungų veiklą reglamentuojančiais įstatymais, šiuo Kodeksu ir savo įstatais.“	Pritarti	Komitetas nepritarė Lietuvos Respublikos profesinių sąjungų įstatymo pripažinimui netekusiu galios, todėl Darbo kodekse turėtų likti nuoroda į profesinių sąjungų veiklą reglamentuojantį teisės aktą.
Seimo narys Rimantas Jonas Dagys 2015-11-02	177	2	Argumentai: Profesinių sąjungų veikimas pagal Profesinių sąjungų įstatymą yra praktikoje pasiteisinusi nuostata. Pasiūlymas: Papildyti 177 straipsnio 2 dalį ir ją išdėstyti taip: „2. Profesinės sąjungos ir jų organizacijos veikia laikydamosi Lietuvos Respublikos Konstitucijos, šio Kodekso, Profesinių sąjungų ir kitų įstatymų, Tarptautinės darbo organizacijos konvencijų ir savo veiklą grindžia nustatyta tvarka įregistruotais profesinės sąjungos įstatais.“	Pritarti	Komitetas nepritarė Lietuvos Respublikos profesinių sąjungų įstatymo pripažinimui netekusiu galios, todėl Darbo kodekse turėtų likti nuoroda į profesinių sąjungų veiklą reglamentuojantį teisės aktą.
Seimo nariai: Algirdas Sysas, Giedrė Purvaneckienė 2015-11-09	177	3	Argumentai: Siūloma nustatyti, kad profesinių sąjungų veikla negali būti administracine tvarka nutraukta ar laikinai sustabdyta – tai leistų labiau užtikrinti profesinių sąjungų savarankiškumą, nepriklausomumą ir veiklos efektyvumą. Pasiūlymas: Pakeisti 177 straipsnio 3 dalį ir ją išdėstyti taip: „3. Profesinės sąjungos ir jų organizacijos veikia laisvai. Jos turi teisę parengti savo veiklos įstatus, laisvai rinkti savo atstovus, organizuoti savo veiklą bei formuoti savo veiklos programą, organizuoti profesinės sąjungos, kaip juridinio asmens darbą (steigti vienasmenius ar kolegialius valdymo ir priežiūros organus ir kt.). Profesinių sąjungų veikla negali būti administracine tvarka nutraukta ar laikinai sustabdyta.“.	Nepritarti	Siūloma nuostata perteklinė, kadangi jau 163 straipsnyje yra nustatyta, kas gali sustabdyti ir nutraukti jų veiklą.
Seimo nariai: Algirdas Sysas, Giedrė Purvaneckienė 2015-11-09	177	5	Argumentai: Siūloma suteikti teisę profesinėms sąjungoms sudaryti susitarimus su valstybės ir savivaldybių institucijomis bei įstaigomis, kad galėtų efektyviau vykdyti savo veiklą ir siekti savo tikslų įgyvendinimo bei savo narių interesų užtikrinimo. Pasiūlymas: Pakeisti 177 straipsnio 5 dalį ir ją išdėstyti taip: „5. Atstovaudamos savo nariams ir juos gindamos individualiuosiuose darbo santykiuose, profesinės sąjungos dalyvauja santykiuose su darbdaviu, darbdavių organizacijomis, darbo ginčus nagrinėjančiomis institucijomis ir kitomis valstybės institucijomis ir įstaigomis, sprendžiančiomis darbuotojo darbo, socialinių, ekonominių teisių klausimus. Profesinės sąjungos, gindamos savo narių teises ir teisėtus interesus, gali sudaryti susitarimus su valstybės ir savivaldybių institucijomis bei įstaigomis.“.	Nepritarti	Bet kokie tokie susitarimai yra arba kolektyvinės sutartys arba bet kurios kitos civilinės sutartys, kurias reglamentuoja civilinis kodeksas. Teisės požiūriu specialus darbo teisės režimas joms paprasčiausiai nereikalingas – jos nėra niekuo ypatingos.
Seimo nariai: Algirdas Sysas, Giedrė Purvaneckienė 2015-11-09	178	Argumentai: Priėmus naująjį Darbo kodeksą, neteks galios Profesinių sąjungų įstatymas, todėl į Darbo kodekso III dalies II skyriaus Ketvirtąjį skirsnį siūloma perkelti aktualias ir reikalingas profesinių sąjungų veiklą, narių teises, pareigas, garantijas reglamentuojančias ir kitas nuostatas. Taip pat siūloma pakeisti Projekto nuostatas, atsižvelgiant į Teisės departamento pastabas. Pasiūlymas: Pakeisti 178 straipsnį ir jį išdėstyti taip: „178 straipsnis. Teisė jungtis į profesines sąjungas 1. Darbuotojai turi teisę laisvai steigti profesines sąjungas ir stoti į jas, dalyvauti jų veikloje. Nacionaliniu, šakos, teritoriniu ar profesiniu pagrindu veikiančių profesinių sąjungų nariais profesinių sąjungų įstatų nustatytais atvejais gali būti ir bedarbiai ar kiti laikinai nedirbantys asmenys bei nedirbantys asmenys, sukakę valstybinio socialinio draudimo įstatymų nustatytą senatvės pensinį pensijos amžių. Profesinės sąjungos steigėjai gali būti Lietuvos Respublikos piliečiai ir užsieniečiai, turintys darbinį teisnumą ir veiksnumą. Darbdavys, jo įgaliotasis atstovas negali būti jo įmonėje, įstaigoje, organizacijoje veikiančių profesinių sąjungų narys. Kiti profesinių sąjungų nariai turi visas profesinės sąjungos narių teises ir pareigas, nustatytas profesinių sąjungų įstatuose (statute), išskyrus teisę balsuoti priimant sprendimus dėl streiko skelbimo, kolektyvinių sutarčių sudarymo ir vykdymo bei dėl kitų klausimų, kurie gali turėti įtakos darbuotojų ar kitais įstatymų nustatytais pagrindais dirbančių asmenų teisėms ir pareigoms. 2. Niekas negali būti verčiamas būti profesinių sąjungų nariu ar patirti bet kokios diskriminacijos dėl buvimo ar nebuvimo profesinių sąjungų nariu ar dalyvavimo jos veikloje. 3. Profesinei sąjungai įsteigti būtina, kad ji turėtų: 1) šiame Kodekse nustatytą steigėjų skaičių, priklausantį nuo profesinės sąjungos veiklos lygmens; 2) steigėjų susirinkime patvirtintus įstatus; 3) steigėjų susirinkime išrinktus valdymo organus. 4. Profesinė sąjunga laikoma įsteigta nuo tos dienos, kai yra įvykdytos šio straipsnio 3 dalyje nurodytos sąlygos. 5. Profesinės sąjungos arba jų susivienijimai teisės aktų nustatyta tvarka turi pateikti Juridinių asmenų registrui profesinės sąjungos ar jų organizacijos įstatus ir kitus dokumentus, būtinus juridinio asmens statusui suteikti. 6. Profesinės sąjungos įstatuose turi būti nurodyta: 1) profesinės sąjungos pavadinimas; 2) profesinės sąjungos teisinė forma – profesinė sąjunga; 3) profesinės sąjungos veiklos lygmuo – nacionalinė, teritorinė, šakos, darbdavio lygmens (įmonės, įstaigos ar organizacijos ar šio Kodekso 20 straipsnio 4 dalies nurodytu atveju padalinio (filialo, atstovybės) ar profesijos, pareigybės, gamybiniu pagrindu ar kitais pačių profesinių sąjungų nustatytais principais įsteigta profesinė sąjunga) arba pagrindas pagal šio Kodekso 167 straipsnio 1 dalį; 4) profesinės sąjungos veiklos tikslai, nurodant veiklos sritis ir rūšis; 5) profesinės sąjungos narių teisės ir pareigos; 6) narių priėmimo, narių išstojimo ir pašalinimo iš profesinės sąjungos tvarka ir sąlygos; 7) visuotinio narių susirinkimo (konferencijos) kompetencija, sušaukimo tvarka, sprendimų priėmimo tvarka; 8) valdymo organai, jų kompetencija, sudarymo tvarka, kolegialaus valdymo organo (jei jis sudaromas) narių ir pirmininko skyrimo (rinkimo) ir atšaukimo tvarka; 9) atstovaujamieji organai ir kiti kolegialūs organai (jei jie sudaromi), jų kompetencija, sudarymo tvarka, narių ir pirmininko skyrimo (rinkimo) ir atšaukimo tvarka; 10) dokumentų ir kitos informacijos apie profesinės sąjungos veiklą pateikimo nariams tvarka, jeigu įstatuose nenurodyta, kad ši tvarka bus patvirtinta atskiru dokumentu; 11) sprendimo skelbti streiką savo veiklos lygmenimis priėmimo tvarka; 12) viešos informacijos skelbimo ar pranešimo apie ją tvarka; 13) profesinės sąjungos padalinių darbdavių įmonėse, įstaigose ar organizacijose ar darbovietėse, taip pat filialų ir atstovybių steigimo ir jų veiklos nutraukimo tvarka; 14) profesinės sąjungos įstatų keitimo tvarka; 15) profesinės sąjungos veiklos laikotarpis, jei jis yra ribotas; 16) profesinei sąjungai priklausančio turto valdymo, naudojimo ir disponavimo juo tvarka, taip pat profesinės sąjungos veiklos kontrolės tvarka; 17) profesinės sąjungos buveinės keitimo tvarka; 18) profesinės sąjungos veiklos nutraukimo tvarka.; 19) Profesinės sąjungos įstatuose (statute) gali būti ir kitų profesinės sąjungos veiklos nuostatų, jeigu jos neprieštarauja Lietuvos Respublikos Konstitucijai, Lietuvos Respublikos civiliniam kodeksui, šiam Kodeksui ar kitiems įstatymams. 7. Steigiamos profesinės sąjungos įstatus turi pasirašyti steigiamojo susirinkimo įgaliotas asmuo ne vėliau kaip per tris dienas nuo steigiamojo susirinkimo dienos. 8. Veikiančios profesinės sąjungos pakeistus įstatus pasirašo šios profesinės sąjungos valdymo organas arba visuotinio narių susirinkimo įgaliotas asmuo. Kartu su įstatų pakeitimais profesinė sąjunga Juridinių asmenų registrui turi pateikti visą pakeistų profesinės sąjungos įstatų tekstą (naują redakciją). 9. Profesinės sąjungos įstatus pasirašiusių fizinių asmenų parašų tikrumo notaras netvirtina. 10. Šio straipsnio nuostatos mutatis mutandis taikomos ir steigiant profesinių sąjungų organizaciją. 11. Šio skirsnio taikymo ypatumai krašto apsaugos, policijos, valstybės saugumo ir kitose organizacijose gali būti nustatyti šių organizacijų veiklą reglamentuojančiuose įstatymuose.	Nepritarti	Darbo kodeksas nenumato darbinio teisnumo ar veiksnumo. Kitos nuostatos paprasčiausiai perteklinės.
Seimo narys Mečislovas Zaščiurinskas 2015-11-05	179	2	Argumentai Pagal Lietuvos Respublikos darbo kodekso patvirtinimo, įsigaliojimo ir įgyvendinimo įstatymo projektu Nr. XIIP-3234 siūlomo tvirtinti darbo kodekso projekto (toliau - Projektas) 182 str. 2 d. profesinės sąjungos ir jų organizacijos, gindamos savo narius ir atstovaudamos jiems individualiuosiuose darbo santykiuose, turi teisę konsultuoti narius socialinių, ekonominių ir darbo teisių įgyvendinimo klausimais, pagal pavedimą atstovauti savo nariams individualiuose ir kolektyviniuose darbo ginčuose dėl teisės. Atitinkamai Projekto 179 str. 2 dalyje nustačius, jog profesinės sąjungos nariais gali būti tik to darbdavio darbuotojai, lieka neapibrėžtas darbuotojo – profesinės sąjungos nario teisių gynimas ir atstovavimas darbo ginčus nagrinėjančiuose organuose, kai darbuotojas atleidžiamas iš darbo pažeidžiant jo teises, pvz. ginčas dėl neteisėto atleidimo iš darbo ir/ar dėl darbo užmokesčio nesumokėjimo ir/ar žalos atlyginimo ir pan., t. y. dėl ginčų kilusių iš darbo santykių su darbdaviu. Be to, neįnešus teisinio aiškumo į šios situacijos reglamentavimą teisėtai į darbdavio lygiu veikiančią profesinę sąjungą įstojusio darbuotojo narystė profesinėje sąjungoje priklausytų išimtinai tik nuo darbdavio valios ir sprendimų, kas nesuderinama su darbuotojų asociacijos laisve ir profesinių sąjungų nepriklausomumu nuo darbdavio. Be to darbuotojas būtų ypatingai pažeidžiamas nes priešingai nuo darbdavio, kuriam prieinami reikalingi teisiniai ir finansiniai resursai jis prarastų teisę į kompetentingą savo teisių gynybą per profesinę sąjungą, kurios nariu jis teisėtai tapo. Pasiūlymas: Papildyti Projekto 179 straipsnio 2 dalį ir ją išdėstyti taip: „2. Profesinės sąjungos nariais gali būti tapti tik to darbdavio darbuotojai. Darbo santykiams pasibaigus darbuotojas gali likti profesinės sąjungos nariu profesinės sąjungos įstatuose numatytais atvejais“. Darbdavys, jo atstovai negali būti darbdavio lygmeniu veikiančios profesinės sąjungos nariais. „	Nepritarti	Straipsnis reglamentuoja darbdavio lygmens profesines sąjungas. Sunkiai įsivaizduojama, kaip darbo santykių su įmone neturintis darbuotojas yra joje veikiančios profesinės sąjungos nariu. Tai galėtų būti tik šakinės ar profesiniu pagrindu įsteigtos profsąjungos atveju.
Seimo nariai: Algirdas Sysas, Giedrė Purvaneckienė 2015-11-09	179	Argumentai: Priėmus naująjį Darbo kodeksą, neteks galios Profesinių sąjungų įstatymas, todėl į Darbo kodekso III dalies II skyriaus Ketvirtąjį skirsnį siūloma perkelti aktualias ir reikalingas profesinių sąjungų veiklą, narių teises, pareigas, garantijas reglamentuojančias ir kitas nuostatas. Pasiūlymas: Pakeisti 179 straipsnį ir jį išdėstyti taip: „179 straipsnis. Profesinė sąjunga, veikianti darbdavio lygmeniu 1. Darbdavio (fizinio asmens, įmonės, įstaigos ar organizacijos ar šio Kodekso 20 straipsnio 4 dalyje nustatytu atveju – padalinio (filialo, atstovybės)) lygmeniu veikiančiai profesinei sąjungai įsteigti būtina, kad ji turėtų 20 steigėjų arba steigėjais būtų ne mažiau kaip 1/10 visų darbdavio darbuotojų, bet ne mažiau kaip trys. 1. Darbdavio (fizinio asmens, įmonės, įstaigos ar organizacijos ar šio Kodekso 20 straipsnio 4 dalyje nustatytu atveju – padalinio (filialo, atstovybės)) lygmeniu veikiančiai profesinei sąjungai įsteigti būtina, kad ji turėtų: 1) 20 steigėjų arba steigėjais būtų ne mažiau kaip 1/10 visų darbdavio darbuotojų, bet ne mažiau kaip trys; 2) susirinkime patvirtintus įstatus; 3) išrinktus valdymo organus; 4) priimtą sprendimą dėl buveinės. 2. Profesinė sąjunga laikoma įsteigta nuo tos dienos, kai įvykdytos šio straipsnio pirmojoje dalyje nurodytos sąlygos. 2. 3. Profesinės sąjungos nariais gali būti tik to darbdavio darbuotojai. Darbdavys, jo atstovai negali būti darbdavio lygmeniu veikiančios profesinės sąjungos nariais. 3. 4. Įsteigtos profesinės sąjungos valdymo organas raštu ne vėliau kaip per keturiolika dienų turi pranešti darbdaviui apie naujai sudaryto arba pakeisto valdymo organo narių struktūrą, įskaitant darbuotojų, esančių valdymo organo nariais, vardus, pavardes, jų pareigas valdymo organe ir jų kadencijos valdymo organe laikotarpį. Jeigu valdymo organo narių skaičius viršija šio Kodekso 168 straipsnio 1 dalyje nustatytą darbo tarybos, kuri yra ar būtų išrinkta darbdavio įmonėje, įstaigoje ar organizacijoje, narių skaičių, profesinės sąjungos valdymo organas taip pat turi nurodyti darbdaviui, kuriems iš valdymo organo narių turi būti taikomos šio Kodekso 165 straipsnyje nustatytos garantijos. Šis pasirinkimas galioja iki minėtų darbuotojų kadencijos profesinės sąjungos valdymo organe pabaigos.“.	Nepritarti	Siūlomi 1 dalies papildymai jau reglamentuoti 3 ir 4 dalyse. Nepritarti 3 dalies nuostatų išbraukimui, kadangi garantijos taikomos tam tikram darbuotojų atstovų skaičiui, kad nebūtų nepakeliama našta darbdaviui.
Seimo nariai: Algirdas Sysas, Giedrė Purvaneckienė 2015-11-09	1791,1792, 1793, 1794	Argumentai: Priėmus naująjį Darbo kodeksą, neteks galios Profesinių sąjungų įstatymas, todėl į Darbo kodekso III dalies II skyriaus Ketvirtąjį skirsnį siūloma perkelti aktualias ir reikalingas profesinių sąjungų veiklą, narių teises, pareigas, garantijas reglamentuojančias ir kitas nuostatas. Pasiūlymas: Papildyti Projektą 1791, 1792, 1793 ir 1794 straipsniais ir juos išdėstyti taip: „1791 straipsnis. Profesinių sąjungų reprezentatyvumas 1. Atstovaujančiomis profesinėmis sąjungomis nacionaliniu lygiu pripažįstamos tokios profesinės sąjungos, kurios atitinka visus šiuos kriterijus: 1) įregistruotos kaip profesinių sąjungų susivienijimai ir veikiančios ne mažiau kaip 5 metus; 2) turi padalinius ne mažiau kaip dešimtadalyje Lietuvos Respublikos savivaldybių arba jungia ne mažiau kaip 5 skirtingų ekonominės veiklos sektorių susivienijimus; 3) jungia ne mažiau kaip 10 procentų Lietuvos profesinių sąjungų narių; 4) yra europinių arba tarptautinių profesinių sąjungų organizacijų narės. 2. Atstovaujančiomis profesinėmis sąjungomis šakos lygiu pripažįstamos tokios profesinės sąjungos, kurios atitinka visus šiuos kriterijus: 1) įsteigtos kaip ekonominės veiklos profesinės sąjungos ar profesinių sąjungų susivienijimai; 2) turi padalinius arba jungia narius daugiau nei vienoje Lietuvos Respublikos savivaldybėje; 3) jungia ne mažiau kaip 5 procentus atstovaujamo sektoriaus darbuotojų arba veikia ne mažiau kaip 5 procentuose atstovaujamojo sektoriaus įmonių; 4) yra europinių arba tarptautinių profesinių sąjungų organizacijų narės. 3. Atstovaujančiomis profesinėmis sąjungomis teritoriniu lygiu pripažįstamos tokios profesinės sąjungos, kurios atitinka visus šiuos kriterijus: 1) tiesiogiai ar per savo padalinius veikia konkrečioje teritorijoje (apskrityje, savivaldybėje ar kt.); 2) jungia ne mažiau kaip 5 procentus atstovaujamos teritorijos ar atstovaujamojo sektoriaus darbuotojų konkrečioje teritorijoje; 4. Jei nėra organizacijų, atitinkančių 1 dalies 3 punkte, 2 dalies 3 punkte ir 3 dalies 2 punkte nurodytus kriterijus, atstovaujančia atitinkamo lygio organizacija pripažįstama ta, kuri atitinka kitus jos lygio atstovaujančiai profesinei sąjungai keliamus kriterijus bei jungia daugiausiai narių. 1792 straipsnis. Darbdavio pareigos santykiuose su profesinėmis sąjungomis 1. Darbo, ekonominius, socialinius klausimus darbdavys privalo spręsti, suderinęs su profesinės sąjungos organais. 2. Darbdavys privalo užtikrinti profesinių sąjungų veiklos sąlygas, numatytas kolektyvinėse ir kitose jų tarpusavio sutartyse. 1793 straipsnis. Profesinių sąjungų teisė kontroliuoti darbo įstatymų laikymąsi 1. Profesinės sąjungos turi teisę kontroliuoti, kaip darbdavys laikosi ir vykdo su jų atstovaujamų darbuotojų teisėmis ir interesais susijusius darbo, ekonominius ir socialinius įstatymus, kolektyvines sutartis ir susitarimus. Šiems tikslams profesinės sąjungos gali turėti inspekcijų, teisinės pagalbos tarnybų ir kitų institucijų. 2. Profesinės sąjungos, jų inspekcijos informaciją dėl darbo įstatymų, kitų norminių teisės aktų, kolektyvinių sutarčių normatyvinių nuostatų laikymosi pažeidimo ne vėliau kaip per 3 darbo dienas nuo pažeidimo padarymo arba sužinojimo apie pažeidimo padarymą momento perduoda Valstybinės darbo inspekcijos teritoriniam skyriui. 1794 straipsnis. Profesinių sąjungų teisė siūlyti traukti atsakomybėn pareigūnus Profesinės sąjungos turi teisę siūlyti traukti atsakomybėn pareigūnus, kurie pažeidžia darbo įstatymus, neužtikrina saugių darbo sąlygų, nevykdo kolektyvinės sutarties ar kitokių tarpusavio susitarimų.“.	Nepritarti	Pagal Konstitucijos 50 straipsnį, visos profesinės sąjungos turi lygias teises. Nepritarti – 179 (2), kadangi neatitinka siūlomo modelio – tai darbo tarybų kompetencija. Pasiūlymai suteikti ypatingas teises profesinių sąjungų pareigūnams kontroliuoti darbdavius, traukti valstybės ir kitus pareigūnus atsakomybėn yra būdinga tarybinėms profesinėms sąjungoms, atsižvelgiant į kontroliuojantį ir prižiūrintį jų vaidmenį tarybinėje santvarkoje. Tam yra valstybės institucijos su aiškiai apibrėžtais įgaliojimais ir teisėtumo ir žmogaus teisių kontrole. Profesinės sąjungos yra privačios organizacijos ir negali turėti valdingų valstybės institucijų įgaliojimų.
Seimo narys Mečislovas Zaščiurinskas 2019-11-10	179	3	Argumentai Argumentai dėl Lietuvos Respublikos darbo kodekso patvirtinimo, įsigaliojimo ir įgyvendinimo įstatymo projektu Nr. XIIP-3234 tvirtinamo darbo kodekso projekto (toliau - Projektas) trūkumų reglamentuojant kolektyvinius darbo santykius išdėstyti prie pasiūlymų Projekto 162 straipsnio 3,4 dalims ir 164 straipsnio 1 daliai. Dėl darbuotojų atstovų sąvokų subendrinimo sutarta ir Trišalėje taryboje. Papildomai atkreiptinas dėmesys, kad: į Projektu siūlomą įtvirtinti ydingą reglamentavimą, pagal kurį dalis profesinių sąjungos valdymo organų narių, net ir atliekančių tas pačias funkcijas ir turinčių tą pačią atsakomybę už priimamus sprendimus (kolegialių valdymo organų narių atsakomybė solidari), turės skirtingą garantijų apimtį, užtikrinančią jų nepriklausomumą nuo darbdavio. Toks reglamentavimas vertintinas kaip nesuderinamas su Tarptautinės darbo organizacijos konvencijos Nr.135 Dėl darbuotojų atstovų gynimo ir jiems teikiamų galimybių įmonėje 1 straipsniu Darbuotojų atstovai įmonėje naudojasi efektyviu gynimu nuo bet kokių veiksmų, kurie gali padaryti jiems žalą, įskaitant atleidimą iš darbo dėl jų statuso arba jų, kaip darbuotojų atstovų, veiklos, arba dėl jų narystės profesinėse sąjungose, arba veiklos profesinėse sąjungose tokiu mastu, kokiu jie veikia pagal galiojančius įstatymus ar kolektyvinius susitarimus, arba pagal kitas bendrai suderintas sąlygas, o ir Lietuvos Respublikos civilinio kodekso 2.86 straipsnyje įtvirtintu juridinio asmens valdymo organų narių lygiateisiškumo principu. Akivaizdu, kad profesinės sąjungos to paties kolegialaus valdymo organų narių priimdami sprendimu bus nelygiaverčiai. Iš kitos pusės, pagal profesinių sąjungų įstatus gali būti steigiami tiek darbuotojų kolegialūs valdymo organai tiek ir profesinių sąjungų darbuotojų atstovaujamieji organai (šiuo metu abiejų šių organų nariams taikomos papildomos garantijos darbo santykiuose), kurių funkcijos gali nesutapti, pvz. pirmieji gali vykdyti tik administracines, juridinio asmens valdymo funkcijas, o atstovaujamieji organai – vykdyti narių ir kitų darbuotojų atstovavimą. Atitinkamai siūlytina koreguoti sąvokas, nustatant jog garantijos suteikiamos ne profesinių sąjungų valdymo, o darbuotojų atstovaujamųjų organų nariams. Tokiu atveju, profesinės sąjungos savo steigimo dokumentuose ar jų pagrindu priimtuose sprendimuose galės nustatyti, kurie profesinės sąjungos organai laikytini darbuotojų atstovaujamaisiais – tiesiogiai vykdančiais darbuotojų atstovavimo funkciją (derantis su darbdaviu, atstovaujant darbuotojus darbo ginčuose ir pan.) su atitinkamomis įstatymo suteiktomis garantijomis, o kurie tiesiog vykdo profesinės sąjungos valdymą. 2) Iš esmės svarstytinas tokio reglamentavimo tikslingumas, nes akivaizdu, kad profesinės sąjungos sieks užtikrinti vienodas garantijas visiems savo atstovams, tiesiogiai vykdantiems darbuotojų atstovavimo funkciją, atitinkamai, jei tinkamam atstovavimui bus reikalingas didesnis skaičius darbuotojų atstovų nei Projekte numatytas darbo tarybos narių skaičius, tai skatins darbdavio lygmeniu veikiančias profesines sąjungas skaidyti į mažesnes profesines sąjungas (darbdavio lygmeniu veikiančių profesinių sąjungų skaičius neribojamas) vienijant savo resursus bendrai veiklai ir kartu užtikrinant reikalingas garantijas visiems atstovams. Pasiūlymas: Išbraukti Projekto 179 straipsnio 3 dalį, o jei išbraukimui būtų nepritarta, tai pakeisti ją taip: „3. Įsteigtos profesinės sąjungos valdymo organas raštu ne vėliau kaip per keturiolika dienų turi pranešti darbdaviui apie naujai sudaryto arba pakeisto valdymo organo narių struktūrą, įskaitant darbuotojų, esančių valdymo organo ar atstovaujamojo organo nariais, vardus, pavardes, jų pareigas valdymo organe ir jų kadencijos valdymo organe laikotarpį. Jeigu valdymo atstovaujamųjų organųo narių skaičius viršija šio Kodekso 168 straipsnio 1 dalyje nustatytą darbo tarybos, kuri yra ar būtų išrinkta darbdavio įmonėje, įstaigoje ar organizacijoje, narių skaičių, profesinės sąjungos valdymo organas taip pat turi nurodyti darbdaviui, kuriems iš valdymo atstovaujamųjų organųo narių turi būti taikomos šio Kodekso 165 straipsnyje nustatytos garantijos. Šis pasirinkimas galioja iki minėtų darbuotojų kadencijos profesinės sąjungos valdymo organe pabaigos.“	Nepritarti	Redakcinio pobūdžio pastaba. Sukuriama iliuzija, kad gali būti kelios organų rūšys – vienos valdymo, kitos atstovaujamos. Kuo jos skiriasi? Tokio skirstymo nežino ir juridinių asmenų reguliavimas.
Seimo narys Mečislovas Zaščiurinskas 2015-11-10	180	Argumentai: Argumentai dėl Lietuvos Respublikos darbo kodekso patvirtinimo, įsigaliojimo ir įgyvendinimo įstatymo projektu Nr. XIIP-3234 tvirtinamo darbo kodekso projekte (toliau - Projektas) siūlomo įtvirtinti socialinės partnerystės lygmens pateikti prie pasiūlymų Projekto 160 straipsniui. Pasiūlymas: Papildyti Projekto 180 straipsnio pavadinimą ir jo 3 bei 7 dalis ir šį straipsnį išdėstyti taip: „180 straipsnis. Profesinės sąjungos profesiniu pagrindu ir nacionaliniu, šakos, teritoriniu ar grupės darbdavių lygmeniu profesinių sąjungų organizacija 1. Profesinės sąjungos gali steigtis profesiniu pagrindu, jei turi daugiau kaip 20 steigėjų. 2. Profesinės sąjungos taip pat turi teisę steigti profesinių sąjungų organizacijas, veikiančias šakos ar teritoriniu lygmeniu, jei jas sudaro ne mažiau kaip penkios profesinės sąjungos, veikiančios darbdavio lygmeniu, ir stoti į jas. 3. Profesinės sąjungos veikiančios darbovietėse, kurios laikomos susijusių ūkio subjektų grupe, kai ji apibrėžta Lietuvos Respublikos konkurencijos įstatyme (toliau – grupė darbdavių, gali steigti profesinių sąjungų organizacijas veikiančias grupės darbdavių lygmeniu. 4. Į šakos lygmeniu veikiančias profesinių sąjungų organizacijas gali jungtis atitinkamoje ekonominės veiklos šakoje veiklą vykdančių darbdavių lygmeniu veikiančios profesinės sąjungos, taip pat atskiri darbuotojai, dirbantys atitinkamos ekonominės veiklos šakoje veikiančiose įmonėse, įstaigose, organizacijose. 5. Į teritoriniu lygmeniu veikiančias profesinių sąjungų organizacijas gali jungtis atitinkamoje teritorijoje (savivaldybėje) veiklą vykdančių darbdavių lygmeniu veikiančios profesinės sąjungos, taip pat atskiri darbuotojai, dirbantys atitinkamoje teritorijoje veikiančiose įmonėse, įstaigose, organizacijose. 6. Į nacionalinio lygmens profesinių sąjungų organizacijas gali jungtis šakos ir teritoriniu lygiu veikiančios profesinių sąjungų organizacijos. 7. Grupės darbdavių, šakos ar teritoriniu lygiu veikiančios profesinės sąjungos pagal jų įstatuose nustatytą tvarką turi teisę įsteigti juridinio asmens teisių neturinčius savo padalinius darbdavio lygmeniu. Jei grupės darbdavių, šakos ar teritorinės profesinių sąjungų organizacijos padalinys jungia ne mažiau kaip 20 darbuotojų arba bent 1/10 darbdavio darbuotojų, kas sudarytų ne mažiau kaip tris darbuotojus, jis turi šiame Kodekse nurodytas profesinės sąjungos, veikiančios darbdavio lygmeniu, teises ir pareigas. Šis padalinys turi veikti pagal atitinkamos grupės darbdavių, šakos teritorinės profesinių sąjungų organizacijos patvirtintus įstatus ir turėti savo valdymo ir atstovaujamuosius organus, apie kuriuos pranešama darbdaviui šio Kodekso 179 straipsnio 3 dalyje nustatyta tvarka.“	Pritarti
Seimo nariai: Algirdas Sysas, Giedrė Purvaneckienė 2015-11-09	180	1	Argumentai: Siūloma įvardinti, kokiais pagrindais darbuotojai gali jungtis į profesines sąjungas, t. y. ne tik profesiniu, bet ir pareigybės, gamybiniu ir kitais jų pačių nusistatytais principais. Pasiūlymas: Pakeisti 180 straipsnio 1 dalį ir ją išdėstyti taip: „1. Profesinės sąjungos gali steigtis profesiniu, pareigybės, gamybiniu pagrindu ar kitais pačių profesinių sąjungų nustatytais principais, jei turi daugiau kaip 20 steigėjų.“.	Nepritarti	Kodeksas nustato tik nacionalinį, teritorinį, šakos ir darbdavio lygmenis.
Seimo narys Rimantas Jonas Dagys 2015-11-02	182	1	Argumentai: Pasiūlymas atitinka Estijos darbo santykius reguliuojančių įstatymų, kurių principų taikymas buvo ir yra plačiai deklaruojamas kaip pavyzdinis Lietuvos darbo santykių reformą pagal Vyriausybės pateiktą Projektą palaikančios interesų pusės, nuostatą. Pasiūlymas: Papildyti 182 straipsnio 1 dalį nauju punktu ir jį išdėstyti taip: „9) teikti siūlymus institucijoms dėl įstatymų, reguliuojančių įdarbinimo ir socialinius klausimus.“	Nepritarti	Tokia teisė įtvirtinta Teisėkūros pagrindų įstatyme
Seimo nariai: Algirdas Sysas, Giedrė Purvaneckienė 2015-11-09	182	1	4	Argumentai: Siekiant stiprinti socialinę partnerystę, siūloma numatyti, kad valstybės ir savivaldybių institucijos bei įstaigos skatina derybas tarp profesinių sąjungų ir darbdavių ar jų organizacijų. Pasiūlymas: Pakeisti 182 straipsnio 1 dalies 4 punktą ir jį išdėstyti taip: „4) teisės aktų nustatytais terminais gauti iš valstybės ir vietos savivaldos savivaldybės institucijų ir įstaigų savo veiklai vykdyti reikalingą informaciją darbo, ekonominiais ir socialiniais klausimais ir teikti pasiūlymus valstybės ir vietos savivaldos savivaldybės institucijoms, darbdaviams dėl teisės aktų darbo, ekonominiais ir socialiniais klausimais priėmimo, pakeitimo ar panaikinimo. Valstybės ir savivaldybių institucijos bei įstaigos skatina derybas tarp profesinių sąjungų ir darbdavių ar jų organizacijų;“.	Nepritarti	Neaiškus šios nuostatos įgyvendinimas
Seimo nariai: Algirdas Sysas, Giedrė Purvaneckienė 2015-11-09	182	1	6	Argumentai: Siūloma didinti profesinių sąjungų veiklos efektyvumą per įvairias priemones, kurių viena – teisė profesinės sąjungos atstovams dalyvauti darbdaviui priimant sprendimą dėl konkrečių profesinių sąjungų reikalavimų. Pasiūlymas: Pakeisti 182 straipsnio 1 dalies 6 punktą ir jį išdėstyti taip: „6) reikalauti iš darbdavio panaikinti jo sprendimus, kurie pažeidžia darbo teisės normas jų narių atžvilgiu. Šiuos reikalavimus darbdavys turi išnagrinėti ne vėliau kaip per 10 dešimt darbo dienų dalyvaujant juos pateikusios profesinės sąjungos atstovams. Jeigu darbdavys laiku neišnagrinėja profesinių sąjungų reikalavimo panaikinti tokį sprendimą arba atsisako jį patenkinti, profesinė sąjunga turi teisę inicijuoti kolektyvinį teisės darbo ginčą kreiptis į teismą;“.	Nepritarti	Darbdavio sprendimas gali būti ginčijamas Darbo ginčų komisijoje – tai darbo ginčas dėl teisės. Kreipimasis į teismą dar labiau apsunkintų gynybą.
Seimo narys Mečislovas Zaščiurinskas 2015-11-10	184	Argumentai Argumentai dėl Lietuvos Respublikos darbo kodekso patvirtinimo, įsigaliojimo ir įgyvendinimo įstatymo projektu Nr. XIIP-3234 tvirtinamo darbo kodekso projekte (toliau - Projektas) siūlomo įtvirtinti socialinės partnerystės lygmens pateikti prie pasiūlymų Projekto 160 straipsniui. Pasiūlymas Papildyti Projekto 184 straipsnio pavadinimą ir jo 1 dalį išdėstant taip: „184 straipsnis. Darbdavių atstovavimas socialinėje partnerystėje grupės darbdavių, šakos, teritoriniu ar nacionaliniu lygiu 1. Darbdaviams socialinėje partnerystėje grupės darbdavių, šakos, teritoriniu ar nacionaliniu lygmeniu atstovauja darbdavių organizacijos (asociacijos, federacijos, konfederacijos, susivienijimai ir pan.).“	Pritarti iš dalies	Darbdavių organizacijos neegzistuoja koncerno (įmonių grupės) lygmeniu. Galima kalbėti, tik apie hierarchinę struktūrą (patronuojanti ir motininė bendrovė), todėl socialinėje partnerystėje gali dalyvauti tik tokios struktūros „galva”. Siūlytina papildyti 1 dalį tokiu sakiniu: „1. Darbdaviams socialinėje partnerystėje šakos, teritoriniu ar nacionaliniu lygmeniu atstovauja darbdavių organizacijos (asociacijos, federacijos, konfederacijos, susivienijimai ir pan.). Socialinės partnerystės grupės darbdavių atveju darbdavių grupei atstovauja patronuojančios įmonės valdymo organas.”
Seimo narys Mečislovas Zaščiurinskas 2015-11-10	187	2	Argumentai Argumentai dėl Lietuvos Respublikos darbo kodekso patvirtinimo, įsigaliojimo ir įgyvendinimo įstatymo projektu Nr. XIIP-3234 tvirtinamo darbo kodekso projekte (toliau - Projektas) siūlomo įtvirtinti socialinės partnerystės lygmens pateikti prie pasiūlymų Projekto 160 straipsniui. Pasiūlymas Papildyti Projekto 187 straipsnio pavadinimą ir jo 2 dalį taip: „187 straipsnis. Grupės darbdavių, šakos bei teritorinės darbo ir socialinių reikalų tarybos“ „2. Dvišalės ir trišalės tarybos gali būti steigiamos grupės darbdavių, šakos ir teritoriniais socialinės partnerystės lygmenimis. Priklausomai nuo to, kokiame socialinės partnerystės lygmenyje steigiama atitinkama taryba, jos šalys gali būti tame lygmenyje veikiančios darbuotojų ir darbdavių organizacijos, valstybės ir vietos savivaldos institucijos.“	Pritarti iš dalies	Grupės darbdavių atveju socialinės partnerystės šalimi negali būti laikoma darbdavių organizacija. Siūloma 187 straipsnio 2 dalį papildyti nauju sakiniu: Socialinėje partnerystėje grupės darbdavių lygmenyje šalimis laikomos darbuotojų organizacijos ir grupės darbdaviai.” Pastaruosius atstovauja patronuojančios bendrovės valdymo organas. (DK projekto 184 str. pakeitimas – žr. aukščiau).
Seimo nariai: Irena Šiaulienė, Kęstutis Daukšys, Kristina Miškinienė 2015-11-09	188	3	Pasiūlymas Pakeisti 188 straipsnio 3 dalį ir ją išdėstyti taip: „ Trišalės tarybos funkcijas, teises, profesinių sąjungų ir darbdavių organizacijų atstovavimo Trišalėje taryboje kriterijus, sudarymo, darbo organizavimo tvarką nustato šio Kodekso priedas Trišalės tarybos nuostatai. Trišalės tarybos darbo organizavimo tvaką Juos tvirtina ir keičia šio straipsnio 1 dalyje nurodytos šalys	Pritarti
Seimo nariai: Irena Šiaulienė, Kęstutis Daukšys, Petras Gražulis Kristina Miškinienė, Kęstas Komskis 2015-10-07	188	6	Pasiūlymas: Pakeisti 188 straipsnio 6 dalį ir ją išdėstyti taip: 188 straipsnis. Trišalė taryba „6. Trišalės tarybos sudėties pakeitimai, įtraukiant į jos veiklą naujas profesinių sąjungų organizacijas ir darbdavių organizacijas, svarstomi Trišalėje taryboje. Sprendimai šiuo klausimu priimami jos narių, atstovaujančių profesinių sąjungų organizacijoms, daugumai ir narių, atstovaujančių darbdavių organizacijoms, daugumai bei narių, atstovaujančių Lietuvos Respublikos Vyriausybei, daugumai pritarus.“	Pritarti
Seimo narys Mečislovas Zaščiurinskas 2015-11-10	194	1	4(N)	Argumentai Argumentai dėl Lietuvos Respublikos darbo kodekso patvirtinimo, įsigaliojimo ir įgyvendinimo įstatymo projektu Nr. XIIP-3234 tvirtinamo darbo kodekso projekte (toliau - Projektas) siūlomo įtvirtinti socialinės partnerystės lygmens pateikti prie pasiūlymų Projekto 160 straipsniui. Pasiūlymas Papildyti Projekto 194 straipsnio Kolektyvinių sutarčių rūšys 1 dalį nauju 4 punktu, ankstesnę 4 dalį laikant 5-ta pavadinimą ir jo 2 dalį taip: „4) grupės darbdavių lygmens kolektyvinė sutartis“	Pritarti	Siūlytina vadinti “grupės darbdavių kolektyvinė sutartis”
Seimo narys Mečislovas Zaščiurinskas 2015-11-10	194	5(N)	Argumentai Argumentai dėl Lietuvos Respublikos darbo kodekso patvirtinimo, įsigaliojimo ir įgyvendinimo įstatymo projektu Nr. XIIP-3234 tvirtinamo darbo kodekso projekte (toliau - Projektas) siūlomo įtvirtinti socialinės partnerystės lygmens pateikti prie pasiūlymų Projekto 160 straipsniui. Pasiūlymas Papildyti Projekto 195 straipsnį nauja 5 dalimi ir buvusią 5-tą dalį laikyti 6-ta. „5. Grupės darbdavių lygmens kolektyvinės sutarties šalys yra įmonės ir organizacijos priklausančiose grupei darbdavių ir jose veikiančios profesinės sąjungos ir jų organizacijos.“	Pritarti iš dalies	Grupėje įmonių nėra darbdavių organizacijų, todėl siūlomos patikslintos 5 dalies nuostatos: “5. Grupės darbdavių kolektyvinės sutarties šalys yra darbdavių grupės darbdaviai ir jose veikiančios profesinės sąjungos ir jų organizacijos.”
Seimo nariai: Irena Šiaulienė, Kęstutis Daukšys, Petras Gražulis Kristina Miškinienė, Kęstas Komskis 2015-10-07	195	Pasiūlymas: Pakeisti 195 straipsnio 3 dalį ir ją išdėstyti taip: „3. Teritorinės kolektyvinės sutarties šalimis yra toje teritorijoje veikiančios viena ar kelios profesinių sąjungų profesinės sąjungos ir jų organizacijos, iš vienos pusės, ir viena ar kelios darbdavių organizacijos, iš kitos pusės.“.	Pritarti
Seimo narys Rimantas Jonas Dagys 2015-11-02	196	3	Argumentai: Kolektyvinės sutartys gali tik gerinti Darbo kodekse įtvirtintus minimalius standartus. Galimybė nesilaikyti Darbo kodekso paverčia jį gairėmis, gali lemti darbdavio kaip stipresnės darbo santykių šalies savivalę bei vietoj deklaruojamos verslo atstovams patrauklaus aplinkos kūrimo gali lemti priešingą rezultatą, kai bus vengiama pradėti verslą dėl painumo ir daugiaprasmiškumo, būtinybės samdytis teisininkus darbo santykiams aiškinti. Pasiūlymas: Išbraukti 196 straipsnio 3 dalį ir atitinkamai suderinti straipsnio dalių numeraciją: „3. Kolektyvinėse sutartyse įtvirtintomis darbo teisės normomis galima nukrypti nuo šiame Kodekse ar kitose darbo teisės normose nustatytų imperatyvių taisyklių, išskyrus taisykles, susijusias su maksimaliuoju darbo ir minimaliuoju poilsio laiku, darbo sutarties sudarymu ar pasibaigimu, minimaliuoju darbo užmokesčiu, darbuotojų sauga ir sveikata, lyčių lygybe ir nediskriminavimu kitais pagrindais, jei kolektyvine sutartimi pasiekiamas darbdavio ir darbuotojų interesų balansas. Ginčai dėl tokių normų teisėtumo nagrinėjami darbo ginčams dėl teisės nagrinėti nustatyta tvarka. Nustačius, kad kolektyvinės sutarties sąlyga prieštarauja šiame Kodekse ar kitose darbo teisės normose nustatytoms imperatyvioms taisyklėms, ar kolektyvine sutartimi nėra pasiekiamas darbdavio ir darbuotojų interesų balansas, ji negali būti taikoma, o taikoma šio Kodekso ar darbo teisės normos taisyklė. Bet kuriuo atveju kolektyvinė sutartis gali gerinti darbuotojų padėtį, lyginant su ta, kuri nustatyta šiame Kodekse ar kitose darbo teisės normose.“	Nepritarti	Šia nuostata siekiama susitarimų lankstumo ir darbuotojams ir darbdaviams geriausių sąlygų radimo. Toks reguliavimas neprieštarauja tarptautinės darbo teisės standartams, nes TDO nereguliuoja kolektyvinių sutarčių santykio su įstatyminiu reguliavimu. TDO rekomendacija Nr. 91, kuri nėra privaloma, reguliuoja tik santykį tarp individualių darbo sutarčių ir kolektyvinių sutarčių, nustatant, kad darbo sutarties nuostatos prieštaraujančios kolektyvinės sutarties nuostatoms yra laikomos niekinėmis ir negaliojančiomis.
Seimo nariai: Algirdas Sysas, Giedrė Purvaneckienė 2015-11-09	196	3	Argumentai: Siūloma atsisakyti leisti kolektyvinėse sutartyse nukrypti nuo Kodekse ar kituose teisės aktuose įtvirtintų imperatyvių taisyklių, nes, kaip aiškinamas tokių galimų nukrypimų tikslas – tuo būtų siekiama darbuotojo ir darbdavio interesų balanso. Tačiau nėra aiškiai apibrėžta, kuo tas balansas būtų matuojamas ir kas turėtų jį įvertinti, taigi sunku tikėtis, kad toks balansas apskritai galėtų egzistuoti. Taip pat labai svarbu atkreipti dėmesį į aplinkybę, kad, nors 162 straipsnio 3 dalyje aiškiai pasakyta, kad profesinė sąjunga atstovauja savo nariams, tačiau Trišalėje taryboje socialiniai partneriai susitarė, kad 200 straipsnio 1 dalis būtų papildyta, nustatant, kad šalys gali susitarti dėl kolektyvinės sutarties kitokios taikymo srities. Tokiu atveju, leidus kolektyvinėje sutartyje nukrypti nuo imperatyvių normų, tokie darbuotojo padėtį pabloginantys nukrypimai galėtų būtų taikomi tik profesinių sąjungų nariams (sutarties šalims), o tuo tarpu pagerinimai, dėl kurių susitariama kolektyvinėje sutartyje, jau galėtų būtų taikomi visiems darbuotojams. Pasiūlymas: Išbraukti 196 straipsnio 3 dalį, o 4 ir 5 dalis atitinkamai laikyti 3 ir 4 dalimis. „3. Kolektyvinėse sutartyse įtvirtintomis darbo teisės normomis galima nukrypti nuo šiame Kodekse ar kitose darbo teisės normose nustatytų imperatyvių taisyklių, išskyrus taisykles, susijusias su maksimaliuoju darbo ir minimaliuoju poilsio laiku, darbo sutarties sudarymu ar pasibaigimu, minimaliuoju darbo užmokesčiu, darbuotojų sauga ir sveikata, lyčių lygybe ir nediskriminavimu kitais pagrindais, jei kolektyvine sutartimi pasiekiamas darbdavio ir darbuotojų interesų balansas. Ginčai dėl tokių normų teisėtumo nagrinėjami darbo ginčams dėl teisės nagrinėti nustatyta tvarka. Nustačius, kad kolektyvinės sutarties sąlyga prieštarauja šiame Kodekse ar kitose darbo teisės normose nustatytoms imperatyvioms taisyklėms, ar kolektyvine sutartimi nėra pasiekiamas darbdavio ir darbuotojų interesų balansas, ji negali būti taikoma, o taikoma šio Kodekso ar darbo teisės normos taisyklė. Bet kuriuo atveju kolektyvinė sutartis gali gerinti darbuotojų padėtį, lyginant su ta, kuri nustatyta šiame Kodekse ar kitose darbo teisės normose.“.	Nepritarti	Šia nuostata siekiama susitarimų lankstumo ir darbuotojams ir darbdaviams geriausių sąlygų radimo. Toks reguliavimas neprieštarauja tarptautinės darbo teisės standartams, nes TDO nereguliuoja kolektyvinių sutarčių santykio su įstatyminiu reguliavimu. TDO rekomendacija Nr. 91, kuri nėra privaloma, reguliuoja tik santykį tarp individualių darbo sutarčių ir kolektyvinių sutarčių, nustatant, kad darbo sutarties nuostatos prieštaraujančios kolektyvinės sutarties nuostatoms yra laikomos niekinėmis ir negaliojančiomis. Pabrėžtina, kad bloginamas (teoriškai tik) ne darbuotojų apskritai, o tik tų darbuotojų, kurie atidavė savo atstovavimo kompetenciją profesinei sąjungai – tai yra jos narių – padėtis. Pasiūlymo rengėjai nemato, kad mainais šie darbuotojai gaus žymiai geresnes darbo sąlygas, kurių neturės kiti darbuotojai, nesantys profesinės sąjungos nariais.
Seimo narys Mečislovas Zaščiurinskas 2015-11-10	196	5	Argumentai Argumentai dėl Lietuvos Respublikos darbo kodekso patvirtinimo, įsigaliojimo ir įgyvendinimo įstatymo projektu Nr. XIIP-3234 tvirtinamo darbo kodekso projekte (toliau - Projektas) siūlomo įtvirtinti socialinės partnerystės lygmens pateikti prie pasiūlymų Projekto 160 straipsniui. Pasiūlymas Papildyti Projekto 196 straipsnio 5 dalį ir ją išdėstyti taip: „5. Grupės darbdavių, dDarbdavio ar darbovietės lygmens kolektyvinėje sutartyje šalys gali aptarti: 1) darbo sutarčių sudarymo, pakeitimo ir nutraukimo sąlygas; 2) darbo apmokėjimo organizavimo sąlygas; 3) darbo ir poilsio laiko sąlygas; 4) darbuotojų saugos ir sveikatos priemones; 5) šalių tarpusavio informavimo sąlygas; 6) informavimo, konsultavimo ir kitokio darbuotojų atstovų dalyvavimo darbdaviui priimant sprendimus teisių įgyvendinimo tvarką, nemažinant įstatyme nustatytų darbo tarybos įgaliojimų; 7) kitas šalims svarbias darbo, ekonomines ir socialines sąlygas; 8) kolektyvinės sutarties vykdymo tvarką; 9) kolektyvinės sutarties keitimo, pildymo tvarką, galiojimo terminą, vykdymo kontrolės sistemą ir tvarką, kitus organizacinius klausimus, susijusius su kolektyvinės sutarties sudarymu ir vykdymu.“	Pritarti
Seimo nariai: Irena Šiaulienė, Kęstutis Daukšys, Petras Gražulis Kristina Miškinienė, Kęstas Komskis 2015-10-07	196	5	2	Pasiūlymas: Pakeisti 196 straipsnio 5 dalies 2 punktą ir jį išdėstyti taip: „2) darbo apmokėjimo organizavimo užmokesčio sąlygas;“.	Pritarti
Seimo nariai: Irena Šiaulienė, Kęstutis Daukšys, Petras Gražulis Kristina Miškinienė, Kęstas Komskis 2015-10-07	197	1	Pasiūlymas: Pakeisti 197 straipsnio 1 dalį ir ją išdėstyti taip: „1. Darbdaviams ‒ iš valstybės, savivaldybių, Valstybinio socialinio draudimo fondo biudžetų bei kitų valstybės įsteigtų fondų lėšų išlaikomoms įstaigoms, organizacijoms ‒ atstovauja Lietuvos Respublikos Vyriausybė ar jos įgaliota institucija, gavusi profesinių sąjungų organizacijos pasiūlymą pradėti nacionalinio (tarpšakinio) ar šakos lygmens kolektyvines derybas arba pati inicijuodama šias derybas, privalo pakviesti į jas atitinkamoje šakoje veikiančias privačiojo sektoriaus darbdavių organizacijas, kurios gali dalyvauti kartu šiose kolektyvinėse derybose. Šios nuostatos mutatis mutandis taikomos kai socialinėje partnerystėje teritoriniu lygmeniu veikia savivaldybės taryba institucijos.“.	Pritarti
Seimo nariai: Irena Šiaulienė, Kęstutis Daukšys, Petras Gražulis Kristina Miškinienė, Kęstas Komskis 2015-10-07	199	2	Pasiūlymas: Pakeisti 199 straipsnio 2 dalį ir ją išdėstyti taip: „2. Kolektyvinė sutartis galioja iki joje nurodyto termino, bet ne ilgiau kaip trejus ketverius metus., arba iki naujos kolektyvinės sutarties sudarymo. Kolektyvinės sutarties galiojimą šalys gali pratęsti, bet ne ilgiau kaip vieniems metams ir tik vieną kartą. “	Pritarti iš dalies	Pasiūlymas: Pakeisti 199 straipsnio 2 dalį ir ją išdėstyti taip: „2. Kolektyvinė sutartis galioja iki joje nurodyto termino, bet ne ilgiau kaip trejus ketverius metus., arba iki naujos kolektyvinės sutarties sudarymo. Kolektyvinės sutarties galiojimą šalys gali pratęsti, bet ne ilgiau kaip vieniems metams ir tik vieną kartą., jei kolektyvinėje sutartyje nenustatyta kitaip.“
Seimo nariai: Irena Šiaulienė, Kęstutis Daukšys, Petras Gražulis Kristina Miškinienė, Kęstas Komskis 2015-10-07	200	1	Pasiūlymas: Pakeisti 200 straipsnio 1 dalį ir ja išdėstyti taip: „1. Kolektyvinės sutartys taikomos darbuotojams – jas sudariusių profesinių sąjungų nariams, nebent šalys susitaria dėl kitokios taikymo srities kolektyvinėje sutartyje nustatytomis sąlygomis.“.	Pritarti
Seimo narys Rimantas Jonas Dagys 2015-11-02	200	1 2 3	Argumentai: Remiantis Lietuvos Respublikos Konstitucijos 50 straipsniu ir Konstitucinio Teismo 1999 m. sausio 14 d. nutarimu byloje Nr. 8/98, profesinės sąjungos atstovauja visiems atitinkamos įmonės, įstaigos ar organizacijos darbuotojams. Darbdavio išstojimas iš darbdavių organizacijos nėra pagrindas nutraukti kolektyvinę sutartį. Pasiūlymas: Pataisyti 196 straipsnio 1, 2, 3 dalis ir jas išdėstyti taip: „1. Kolektyvinės sutartys taikomos darbuotojams - jas sudariusių profesinių sąjungų nariams. 2. Darbdavio ar darbovietės lygmens kolektyvinę sutartį profesinės sąjungos nariams privalo taikyti darbdavys – šios sutarties šalis. 3. Nacionalinę (tarpšakinę), teritorinę, šakos kolektyvinę sutartį profesinių sąjungų nariams ar jų organizacijas sudarančių profesinių sąjungų nariams atstovaujamiems darbuotojams privalo taikyti su jais darbo santykiais susiję darbdaviai, kurie: 1) yra kolektyvinę sutartį pasirašiusios darbdavių organizacijos nariai; 2) prisijungė prie šios organizacijos po kolektyvinės sutarties pasirašymo; 3) buvo kolektyvinę sutartį sudariusios darbdavių organizacijos nariai, tačiau iš jos išstojo. Tokiu atveju privalomas kolektyvinės sutarties taikymas jų atžvilgiu pasibaigia praėjus trims mėnesiams po narystės darbdavių organizacijoje pabaigos, išskyrus atvejus, kai jos galiojimo terminas baigiasi anksčiau.“	Pritarti iš dalies	Pasiūlymas: Atsižvelgiant į Seimo narių grupės pasiūlymą ir Trišalės tarybos sutarimą dėl kolektyvinių sutarčių taikymo, siūlytina pakeisti 200 straipsnio 1 dalį ir ja išdėstyti taip: „1. Kolektyvinės sutartys taikomos darbuotojams – jas sudariusių profesinių sąjungų nariams, nebent šalys susitaria dėl kitokios taikymo srities kolektyvinėje sutartyje nustatytomis sąlygomis.“
Seimo narys Rimantas Jonas Dagys 2015-11-02	200	3	Argumentai: Pasiūlymas atitinka Estijos darbo santykius reguliuojančių įstatymų, kurių principų taikymas buvo ir yra plačiai deklaruojamas kaip pavyzdinis Lietuvos darbo santykių reformą pagal Vyriausybės pateiktą Projektą palaikančios interesų pusės, nuostatą. Pasiūlymas: Papildyti 200 straipsnio 3 dalį naujais punktais ir juos išdėstyti taip: „5) Kolektyvinėse sutartyse nustatyti terminai ir sąlygos, kurie yra mažiau palankūs darbuotojams nei tie, kurie nustatyti Darbo kodekse, yra negaliojantys; 6) Prieštaravimo tarp skirtingų nuostatų atveju galioja ta nuostata, kuri palankesnė darbuotojui.“	Nepritarti	Kolektyvinių sutarčių pliuralizmo atveju galioja hierarchijos ir lex specialis principai. Jei skatinamos šakinės kolektyvinės derybos, tai būtina atiduoti pirmenybę jų nuostatoms. Jei kolektyvinėse sutartyse nebus leidžiama susitarti in peius tokios sutartys nebus skatinamos ir jos neatsiras – nebus pasiekti reformos tikslai.
Seimo narys Mečislovas Zaščiurinskas 2015-11-10	200	3	Argumentai Argumentai dėl Lietuvos Respublikos darbo kodekso patvirtinimo, įsigaliojimo ir įgyvendinimo įstatymo projektu Nr. XIIP-3234 tvirtinamo darbo kodekso projekte (toliau - Projektas) siūlomo įtvirtinti socialinės partnerystės lygmens pateikti prie pasiūlymų Projekto 160 straipsniui. Pasiūlymas Papildyti Projekto 200 straipsnio 3 dalį ir ją išdėstyti taip: „3. Nacionalinę (tarpšakinę), teritorinę, šakos ar grupės darbdavių lygmeniu sudarytą kolektyvinę sutartį profesinių sąjungų nariams ar jų organizacijas sudarančių profesinių sąjungų nariams privalo taikyti su jais darbo santykiais susiję darbdaviai, kurie: 1) yra kolektyvinę sutartį pasirašiusios darbdavių organizacijos nariai; 2) prisijungė prie šios organizacijos po kolektyvinės sutarties pasirašymo; 3) buvo kolektyvinę sutartį sudariusios darbdavių organizacijos nariai, tačiau iš jos išstojo. Tokiu atveju privalomas kolektyvinės sutarties taikymas jų atžvilgiu pasibaigia praėjus trims mėnesiams po narystės darbdavių organizacijoje pabaigos, išskyrus atvejus, kai jos galiojimo terminas baigiasi anksčiau; 4) priklauso grupei darbdavių, grupės darbdavių lygmeniu sudarytos kolektyvinės sutarties atveju; 4) 5) patenka į šio Kodekso nustatyta tvarka išplėstos kolektyvinės sutarties taikymo sritį. „	Pritarti
Seimo nariai: Irena Šiaulienė, Kęstutis Daukšys, Petras Gražulis Kristina Miškinienė, Kęstas Komskis 2015-10-07	200	4	Pasiūlymas: Pakeisti 200 straipsnio 4 dalį ir ją išdėstyti taip: „4. Jeigu darbuotojui turi būti taikomos kelios kolektyvinės sutartys, jam taikomos lex specialis kolektyvinės sutarties nuostatos: 1) įmonės ir šakos kolektyvinė sutartis, jam taikoma šakos kolektyvinė sutartis, nebent šakos kolektyvinėje sutartyje leidžiama įmonės kolektyvine sutartimi nukrypti nuo joje nustatytų sąlygų; 2) įmonės ir teritorinė kolektyvinė sutartis, jam taikoma teritorinė kolektyvinė sutartis, nebent teritorinėje kolektyvinėje sutartyje leidžiama įmonės kolektyvine sutartimi nukrypti nuo joje nustatytų sąlygų; 3) šakos ir teritorinė kolektyvinė sutartis, jam taikomos lex specialis kolektyvinės sutarties nuostatos;“.	Pritarti
Seimo nariai: Irena Šiaulienė, Kęstutis Daukšys, Petras Gražulis Kristina Miškinienė, Kęstas Komskis 2015-10-07	200	5	Pasiūlymas: Papildyti 200 straipsnį 5 dalimi ir ją išdėstyti taip: „5. Nepriklausomai nuo to, kad darbuotojui taikoma įmonės ir (ar) šakos ir (ar) teritorinė kolektyvinė sutartis, jam taikoma nacionalinė kolektyvinė sutartis, nebent nacionalinėje kolektyvinėje sutartyje leidžiama šakos, teritorine ar įmonės kolektyvine sutartimi nukrypti nuo joje nustatytų sąlygų.“	Pritarti
Seimo nariai: Algirdas Sysas, Giedrė Purvaneckienė 2015-11-09	204	1	Argumentai: Siūloma numatyti atsiskaitomybę apie įmonės kolektyvinės sutarties vykdymą darbuotojų susirinkimui (konferencijai) – tai, manytina, užtikrintų efektyvesnį sutartyje sulygtų sąlygų laikymąsi. Pasiūlymas: Pakeisti 204 straipsnio 1 dalį ir ją išdėstyti taip: „1. Kolektyvinės sutarties vykdymą kontroliuoja sutarties šalys arba jų tam įgalioti atstovai. įmonės kolektyvinės sutarties šalių atstovai atsiskaito darbuotojų susirinkimui (konferencijai), kaip vykdoma įmonės kolektyvinė sutartis. Atsiskaitymo tvarka ir terminai nustatomi sutartyje.“.	Nepritarti	Atsižvelgiant į tai, kad kolektyvinės sutartys būtų taikomos tik profesinės sąjungos nariams, tai ir jų vykdymo kontrolė nurodyta tik kolektyvinės sutarties šalims.
Seimo narys Mečislovas Zaščiurinskas 2015-11-10	206	1	Argumentai Argumentai dėl Lietuvos Respublikos darbo kodekso patvirtinimo, įsigaliojimo ir įgyvendinimo įstatymo projektu Nr. XIIP-3234 tvirtinamo darbo kodekso projekto (toliau - Projektas) trūkumų reglamentuojant kolektyvinius darbo santykius išdėstyti prie pasiūlymų Projekto 162 straipsnio 3,4 dalims ir 164 straipsnio 1 daliai. Dėl darbuotojų atstovų sąvokų subendrinimo sutarta ir Trišalėje taryboje. Pasiūlymas: Pakeisti Projekto 206 straipsnio 1 dalį ir išdėstyti taip: „1. Šio Kodekso, kolektyvinių sutarčių, darbdavio ir darbo tarybos susitarimų ir kitų darbo teisės normų nustatytais atvejais ir tvarka darbuotojai per darbo tarybą darbuotojų atstovavimą įgyvendinančius asmenis turi teisę būti informuojami ir dalyvauti konsultacijose su darbdaviais ir jų atstovais klausimais, susijusiais su darbuotojų darbo, socialinių, ekonominių teisių bei interesų įgyvendinimu ir gynimu. „	Nepritarti	Siūlomas modelis atskiria profesinių sąjungų ir darbo tarybų kompetenciją. Darbo tarybos bus atsakingos už darbuotojų informavimą ir konsultavimą. Jos turės būtų steigiamos įmonėse, kur dirba daugiau kaip 50 darbuotojų. Tuo siekiama užtikrinti tinkamą darbuotojų informavimo įgyvendinimą. Tuo tarpu profesinių sąjungų kompetencija – kolektyvinės derybos, kolektyvinių sutarčių sudarymas. Pakeitus visame DK darbo tarybas į darbuotojų atstovus, lieka neaiškus socialinės partnerystės modelis.
Seimo narys Mečislovas Zaščiurinskas 2015-11-10	207	Argumentai Argumentai dėl Lietuvos Respublikos darbo kodekso patvirtinimo, įsigaliojimo ir įgyvendinimo įstatymo projektu Nr. XIIP-3234 tvirtinamo darbo kodekso projekto (toliau - Projektas) trūkumų reglamentuojant kolektyvinius darbo santykius išdėstyti prie pasiūlymų Projekto 162 straipsnio 3,4 dalims ir 164 straipsnio 1 daliai. Dėl darbuotojų atstovų sąvokų subendrinimo sutarta ir Trišalėje taryboje. Pasiūlymas: Pakeisti Projekto 207 straipsnį ir išdėstyti taip: „207 straipsnis. Informavimo ir konsultavimo sąvokos ir principai 1. Informavimas – informacijos (duomenų) perdavimas darbuotojams ar darbo tarybai, siekiant supažindinti su klausimo, susijusio su darbuotojų darbo, socialinėmis, ekonominėmis teisėmis bei interesais, esme. Konsultavimas – pasikeitimas nuomonėmis ir dialogo tarp darbuotojų atstovavimą įgyvendinančių asmenų darbo tarybos ir darbdavio užmezgimas bei plėtojimas. 2. Informavimo metu darbdavys privalo laiku nemokamai raštu teikti informaciją darbo tarybai ir atsako už šios informacijos teisingumą. 3. Darbuotojų atstovavimą įgyvendinantys asmenys Darbo tarybos nariai, pateikę rašytinį įsipareigojimą neatskleisti komercinės (gamybinės) ar profesinės paslapties, turi teisę susipažinti su informacija, kuri laikoma komercine (gamybine) ar profesine paslaptimi, bet yra būtina jų pareigoms atlikti. Neatsižvelgiant į darbuotojų atstovavimą įgyvendinančių asmenys darbo tarybos narių buvimo vietą ir darbo santykių ar atstovavimo įgaliojimų pasibaigimą, jiems draudžiama žinomą tapusią informaciją, kuri laikoma komercine (gamybine) ar profesine paslaptimi, naudoti ne pagal paskirtį ar ją atskleisti tretiesiems asmenims. Supažindinimą su valstybės, tarnybos paslaptimis ir atsakomybę už jų atskleidimą ar neteisėtą panaudojimą reglamentuoja specialūs įstatymai. 4. Darbuotojų atstovavimą įgyvendinančių asmenų reikalavimu Darbo tarybos reikalavimu darbdavys turi pradėti konsultavimosi procedūras ne vėliau kaip per penkias darbo dienas nuo reikalavimo gavimo dienos. Konsultavimosi procedūrų metu darbo tarybos nariai turi teisę susitikti su darbdaviu ir jo atstovais, prireikus – ir kitais įmonės, įstaigos, organizacijos valdymo organų nariais, ir per penkiolika darbo dienų, jeigu nesusitarta dėl kitokio termino, nuo pirmos konsultacijų dienos raštu pateikti savo pasiūlymus. Tuo laikotarpiu darbdavys negali imtis jokių veiksmų, dėl kurių pradėtos konsultavimosi procedūros. Pasibaigus šiam terminui, jeigu darbuotojų atstovavimą įgyvendinantys asmenys darbo taryba nepateikia savo nuomonės, darbdavys gali nutraukti konsultavimosi procedūras. Konsultavimu turi būti siekiama abi šalis tenkinančio sprendimo. Konsultacijų rezultatai įforminami protokolu, susitarimu arba priimami vietiniai norminiai teisės aktai. 5. Darbdavys gali raštu atsisakyti suteikti informaciją, kuri laikoma komercine (gamybine) ar profesine paslaptimi, arba konsultuotis su darbuotojų atstovavimą įgyvendinančiais asmenimis darbo taryba, jei tokia informacija arba konsultavimasis dėl savo pobūdžio pagal objektyvius kriterijus pakenktų ar galėtų labai pakenkti įmonei, įstaigai, organizacijai arba jos veiklai. Darbdavio sprendimas atsisakyti suteikti informaciją gali būti skundžiamas darbo ginčams dėl teisės nagrinėti nustatyta tvarka. Darbo ginčą nagrinėjančiam organui nustačius, kad darbdavio atsisakymas pateikti informaciją ar konsultuotis yra nepagrįstas, darbdavys įpareigojamas per protingumo kriterijus atitinkantį laikotarpį tokią informaciją suteikti arba pradėti konsultacijas. „	Nepritarti	Siūlomas modelis atskiria profesinių sąjungų ir darbo tarybų kompetenciją. Darbo tarybos bus atsakingos už darbuotojų informavimą ir konsultavimą. Jos turės būtų steigiamos įmonėse, kur dirba daugiau kaip 50 darbuotojų. Tuo siekiama užtikrinti tinkamą darbuotojų informavimo įgyvendinimą. Tuo tarpu profesinių sąjungų kompetencija – kolektyvinės derybos, kolektyvinių sutarčių sudarymas. Pakeitus visame DK darbo tarybas į darbuotojų atstovus, lieka neaiškus socialinės partnerystės modelis.
Seimo narys Mečislovas Zaščiurinskas 2015-11-10	208	1	Argumentai Argumentai dėl Lietuvos Respublikos darbo kodekso patvirtinimo, įsigaliojimo ir įgyvendinimo įstatymo projektu Nr. XIIP-3234 tvirtinamo darbo kodekso projekto (toliau - Projektas) trūkumų reglamentuojant kolektyvinius darbo santykius išdėstyti prie pasiūlymų Projekto 162 straipsnio 3,4 dalims ir 164 straipsnio 1 daliai. Dėl darbuotojų atstovų sąvokų subendrinimo sutarta ir Trišalėje taryboje. Pasiūlymas: Pakeisti Projekto 208 straipsnio 1 dalį ir išdėstyti taip: „1. Darbdavys, įdarbinantis vidutiniškai penkiasdešimt ir daugiau darbuotojų, kartą per kalendorinius metus, tačiau ne vėliau kaip iki balandžio 1 d. pateikia informaciją darbuotojų atstovavimą įgyvendinantiems asmenims darbo tarybai apie dabartinę ir būsimą įmonės, įstaigos, organizacijos (esant darbovietės lygmens socialinei partnerystei – ir darbovietės) veiklą, ekonominę padėtį bei darbo santykių būklę ir privalo konsultuotis su jais.“	Nepritarti	Siūlomas modelis atskiria profesinių sąjungų ir darbo tarybų kompetenciją. Darbo tarybos bus atsakingos už darbuotojų informavimą ir konsultavimą. Jos turės būtų steigiamos įmonėse, kur dirba daugiau kaip 50 darbuotojų. Tuo siekiama užtikrinti tinkamą darbuotojų informavimo įgyvendinimą. Tuo tarpu profesinių sąjungų kompetencija – kolektyvinės derybos, kolektyvinių sutarčių sudarymas. Pakeitus visame DK darbo tarybas į darbuotojų atstovus, lieka neaiškus socialinės partnerystės modelis.
Seimo narys Mečislovas Zaščiurinskas 2015-11-10	208	3	Argumentai Argumentai dėl Lietuvos Respublikos darbo kodekso patvirtinimo, įsigaliojimo ir įgyvendinimo įstatymo projektu Nr. XIIP-3234 tvirtinamo darbo kodekso projekto (toliau - Projektas) trūkumų reglamentuojant kolektyvinius darbo santykius išdėstyti prie pasiūlymų Projekto 162 straipsnio 3,4 dalims ir 164 straipsnio 1 daliai. Dėl darbuotojų atstovų sąvokų subendrinimo sutarta ir Trišalėje taryboje. Pasiūlymas: Pakeisti Projekto 208 straipsnio 3 dalį ir išdėstyti taip: „3. Suteiktos informacijos pagrindu ne vėliau kaip per penkiolika darbo dienų nuo informacijos gavimo dienos pradedamos darbdavio konsultacijos su darbuotojų atstovavimą įgyvendinančiais asmenimis . Darbdavio lygmeniu veikianti profesinė sąjunga, kai konsultacijas veda darbo taryba, turi būti pastarosios informuojama apie konsultacijų eigą ir turi teisę pareikšti savo nuomonę jai ir darbdaviui.“	Nepritarti	Siūlomas modelis atskiria profesinių sąjungų ir darbo tarybų kompetenciją. Darbo tarybos bus atsakingos už darbuotojų informavimą ir konsultavimą. Jos turės būtų steigiamos įmonėse, kur dirba daugiau kaip 50 darbuotojų. Tuo siekiama užtikrinti tinkamą darbuotojų informavimo įgyvendinimą. Tuo tarpu profesinių sąjungų kompetencija – kolektyvinės derybos, kolektyvinių sutarčių sudarymas. Pakeitus visame DK darbo tarybas į darbuotojų atstovus, lieka neaiškus socialinės partnerystės modelis.
Seimo nariai: Algirdas Sysas, Giedrė Purvaneckienė 2015-11-09	208	4	Argumentai: Siūloma išbraukti 208 straipsnio 4 dalį, nes atsisakius darbo tarybų, ji tampa neaktuali. Pasiūlymas: Išbraukti 208 straipsnio 4 dalį, o 5 dalį laikyti atitinkamai 4 dalimi. „4. Kai įmonėje, įstaigoje ar organizacijoje nėra darbo tarybos arba jos funkcijas įgyvendinančio darbuotojų patikėtinio, darbdavys privalo pateikti informaciją darbdavio lygmeniu veikiančiai profesinei sąjungai. Profesinė sąjunga turi teisę pareikšti savo nuomonę darbdaviui dėl būsimų darbdavio sprendimų.“	Nepritarti	Nepritarti darbo tarybų atsisakymui
Seimo nariai: Algirdas Sysas, Giedrė Purvaneckienė 2015-11-09	208	5	Argumentai: Siekiant apsaugoti darbuotojų teisėtus interesus ir lūkesčius, siūloma numatyti darbdaviui pareigą informuoti darbuotojų atstovus apie būsimus esminius pasikeitimus įmonėje, galinčius turėti teisinių, ekonominių ir socialinių padarinių darbuotojams. Pasiūlymas: 208 straipsnį papildyti nauja 5 dalimi ir ją išdėstyti taip: „5. Prieš priimdamas sprendimą dėl įmonės reorganizavimo, verslo ar jo dalies perdavimo ir kitus sprendimus, galinčius turėti esminės įtakos darbo organizavimui įmonėje ir darbuotojų teisinei padėčiai, darbdavys privalo informuoti darbuotojų atstovus ir konsultuotis su jais dėl tokio sprendimo priežasčių bei teisinių, ekonominių ir socialinių padarinių darbuotojams ir dėl numatytų priemonių galimiems padariniams išvengti arba jiems sušvelninti.“.	Nepritarti	Konsultavimasis verslo dalies perdavimo atveju yra numatytas 211 str. Papildomai yra numatyta visa eilė atvejų, kad privalomas informavimas ir konsultavimas su darbo taryba. Nekonkreti sąlyga (kaip siūloma) reiškia dviejų nuostatų dubliavimąsi ir tampa nebeaišku, kada ir dėl ko reikia informavimo ir konsultavimo procedūra pravesti. Tokiu būdu realiai silpninama darbuotojų apsauga ir gynyba.
Seimo nariai: Irena Šiaulienė, Kęstutis Daukšys, Petras Gražulis Kristina Miškinienė, Kęstas Komskis 2015-10-07	209	1	2	Pasiūlymas: Pakeisti 209 straipsnio 1 dalies 2 punktą ir jį išdėstyti taip: „2) darbo normų nustatymo taisyklių ar darbo normų;“.	Pritarti
Seimo nariai: Irena Šiaulienė, Kęstutis Daukšys, Petras Gražulis Kristina Miškinienė, Kęstas Komskis 2015-10-07	209	1	9	Pasiūlymas: Papildyti 209 straipsnio 1 dalį 9 punktu ir jį išdėstyti taip: „9) dėl kitų darbuotojų socialinei ir ekonominei padėčiai aktualių teisės aktų.“. Pasiūlymas: Pakeisti 209 straipsnio 3 dalį ir ją išdėstyti taip: „3. Suteiktos informacijos pagrindu ne vėliau kaip per dešimt darbo dienų nuo informacijos gavimo dienos pradedamos darbdavio konsultacijos su darbo taryba. Dėl šio straipsnio 1 dalyje nustatytų darbdavio sprendimų gali būti sudaromi darbdavio ir darbo tarybos susitarimai. Darbdavio lygmeniu veikianti profesinė sąjunga darbo tarybos turi būti informuojama apie konsultacijų eigą ir turi teisę pareikšti savo nuomonę jai ir darbdaviui.“.	Pritarti
Seimo narys Mečislovas Zaščiurinskas 2015-11-10	209	1	Argumentai Atsižvelgiant į Lietuvos Respublikos darbo kodekso patvirtinimo, įsigaliojimo ir įgyvendinimo įstatymo projektu Nr. XIIP-3234 tvirtinamo darbo kodekso projekto (toliau - Projektas) 138 str. 3 dalies reikalavimus, siūlytina aiškiai nurodyti, kad tais atvejais, kai įmonėje nėra sudarytos kolektyvinės sutarties, darbo apmokėjimo sistema yra informavimo ir konsultavimosi procedūrų objektu. Pasiūlymas: Pakeisti Projekto 209 straipsnio 1 dalį ir išdėstyti taip: „1. Darbdavys, įdarbinantis vidutiniškai penkiasdešimt dvidešimt ir daugiau darbuotojų, privalo informuoti darbo tarybą ir su ja konsultuotis priimdamas sprendimus dėl šių vietinių norminių teisės aktų patvirtinimo ar pakeitimo: 1) darbo tvarkos taisyklių, apibrėžiančių bendrąją tvarką įmonėje; 2) darbo normų nustatymo taisyklių; 3) darbo apmokėjimo sistemos, kai ji nėra įtvirtinta kolektyvinėje sutartyje; 4) naujų technologinių procesų įvedimo tvarkos; 4) 5) darbuotojų sekimo informacinėmis, garso ir vaizdo nustatymo technologijomis įvedimo; 5) 6) darbuotojų privataus gyvenimo apsaugą galinčių pažeisti priemonių įvedimo; 6) 7) darbuotojų asmens duomenų apsaugą galinčių pažeisti priemonių įvedimo; 7) 8) lygių galimybių politikos įgyvendinimo ir vykdymo priežiūros; 8) 9) įtampą darbe mažinančių priemonių įvedimo.	Nepritarti	Darbo apmokėjimas yra prioritetinis kolektyvinių derybų tikslas - profesinių sąjungų kompetencija, todėl darbo tarybos dalyvavimas net ir tokiu būdu yra žalingas.
Seimo narys Mečislovas Zaščiurinskas 2015-11-10	209	3	Argumentai Pasiūlymas: Pakeisti Projekto 209 straipsnio 3 dalį ir išdėstyti taip: „3. Suteiktos informacijos pagrindu ne vėliau kaip per dešimt darbo dienų nuo informacijos gavimo dienos pradedamos darbdavio konsultacijos su darbo taryba. Dėl šio straipsnio 1 dalyje nustatytų darbdavio sprendimų gali būti sudaromi darbdavio ir darbuotojų atstovavimą įgyvendinančių asmenų darbo tarybos susitarimai. Darbdavio lygmeniu veikianti profesinė sąjunga darbo tarybos turi būti informuojama apie konsultacijų eigą ir turi teisę pareikšti savo nuomonę jai ir darbdaviui.“	Nepritarti	Siūlomas modelis atskiria profesinių sąjungų ir darbo tarybų kompetenciją. Darbo tarybos bus atsakingos už darbuotojų informavimą ir konsultavimą. Jos turės būtų steigiamos įmonėse, kur dirba daugiau kaip 50 darbuotojų. Tuo siekiama užtikrinti tinkamą darbuotojų informavimo įgyvendinimą. Tuo tarpu profesinių sąjungų kompetencija – kolektyvinės derybos, kolektyvinių sutarčių sudarymas. Pakeitus visame DK darbo tarybas į darbuotojų atstovus, lieka neaiškus socialinės partnerystės modelis.
Seimo nariai: Algirdas Sysas, Giedrė Purvaneckienė 2015-11-09	209	4	Argumentai: Siūloma išbraukti 209 straipsnio 4 dalį, nes atsisakius darbo tarybų, ji tampa neaktuali. Pasiūlymas: Išbraukti 209 straipsnio 4 dalį. „4. Kai įmonėje, įstaigoje ar organizacijoje nėra darbo tarybos arba jos funkcijas įgyvendinančio darbuotojų patikėtinio, darbdavys privalo pateikti informaciją darbdavio lygmeniu veikiančiai profesinei sąjungai. Profesinė sąjunga turi teisę pareikšti savo nuomonę darbdaviui dėl būsimų darbdavio sprendimų.“	Nepritarti	Dėl aukščiau paminėtų priežasčių
Seimo nariai: Algirdas Sysas, Giedrė Purvaneckienė 2015-11-09	209	5	Argumentai: Siūloma nustatyti ne trumpesnį kaip 5 darbo dienų terminą konsultavimosi procedūroms vesti, nes minimalaus 10 darbo dienų termino nustatymas gali labai „užtęsti“ šias procedūras. Pasiūlymas: Pakeisti 209 straipsnio 5 dalį, laikyti ją 4 dalimi ir išdėstyti taip: „5. 4. Darbdavys privalo vesti konsultavimosi procedūras ne trumpiau kaip dešimt darbo dienų penkias darbo dienas nuo pirmos konsultavimosi dienos, nebent darbo taryba sutinka su kitokiu terminu darbuotojų atstovai sutinka su kitokiu terminu.“.	Nepritarti	Kuo trumpesnis terminas, tuo labiau šios procedūros yra nerimtos, formalios ar paviršutiniškos. Nepritartina darbo tarybos išbraukimui ir pakeitimui darbuotojų atstovais dėl aukščiau kelis kartus paminėtų priežasčių.
Seimo nariai: Irena Šiaulienė, Kęstutis Daukšys, Kristina Miškinienė 2015-11-09	209	5	Pasiūlymas: Pakeisti 209 straipsnio 5 dalį ir ją išdėstyti taip: „5. Darbdavys privalo vesti konsultavimosi procedūras ne trumpiau kaip dešimt darbo dienų penkias darbo dienas nuo pirmos konsultavimosi dienos, nebent darbo taryba sutinka su kitokiu terminu.“	Pritarti
Seimo narys Mečislovas Zaščiurinskas 2015-11-10	210	1-4	Argumentai Argumentai dėl Lietuvos Respublikos darbo kodekso patvirtinimo, įsigaliojimo ir įgyvendinimo įstatymo projektu Nr. XIIP-3234 tvirtinamo darbo kodekso projekto (toliau - Projektas) trūkumų reglamentuojant kolektyvinius darbo santykius išdėstyti prie pasiūlymų Projekto 162 straipsnio 3,4 dalims ir 164 straipsnio 1 daliai. Dėl darbuotojų atstovų sąvokų subendrinimo sutarta ir Trišalėje taryboje. Pasiūlymas: Pakeisti Projekto 210 straipsnio 1-4 dalį ir išdėstyti taip: „1. Prieš priimdamas sprendimą dėl grupės darbuotojų atleidimo iš darbo, kaip nustatyta šiame Kodekse, darbdavys privalo informuoti darbuotojų atstovavimą įgyvendinančius asmenis darbo tarybą ir su jais konsultuotis. 2. Ne vėliau kaip septynios darbo dienos iki numatomos konsultavimosi procedūrų pradžios darbdavys darbuotojų atstovavimą įgyvendinantiems asmenims darbo tarybai raštu turi suteikti informaciją apie: 1) planuojamų atleidimų priežastis; 2) bendrą ir atleidžiamų darbuotojų skaičių pagal jų kategorijas; 3) laikotarpį, per kurį bus nutrauktos darbo sutartys; 4) atleidžiamų darbuotojų atrankos kriterijus; 5) darbo sutarčių nutraukimo sąlygas ir kitą svarbią informaciją. 3. Kai įmonėje, įstaigoje, organizacijoje nėra darbo tarybos arba jos funkcijas įgyvendinančio darbuotojų patikėtinio, darbdavys privalo pateikti šio straipsnio 2 dalyje nurodytą informaciją joje nurodytais terminais darbdavio lygmeniu veikiančiai profesinei sąjungai, taip pat darbuotojams tiesiogiai arba visuotiniame darbuotojų susirinkime. Profesinė sąjunga turi teisę pareikšti savo nuomonę darbdaviui dėl būsimų darbdavio sprendimų. 4. Suteiktos informacijos pagrindu per penkias dienas nuo informacijos gavimo dienos pradedamos konsultacijos su darbuotojų atstovavimą įgyvendinančiais asmenimis darbo taryba, kuriomis siekiama susitarti, kokiais būdais ir priemonėmis galima išvengti grupės darbuotojo atleidimo arba sumažinti atleidžiamų darbuotojų skaičių, taip pat sušvelninti šių atleidimų padarinius papildomomis socialinėmis priemonėmis, kurios skirtos, be kita ko, numatomiems atleisti darbuotojams perkvalifikuoti arba iš naujo įdarbinti. Konsultacijomis turi būti siekiama darbdavio ir darbo tarybos susitarimo sudarymo. Darbdavio lygmeniu veikianti profesinė sąjunga darbo tarybos turi būti informuojama apie konsultacijų eigą ir turi teisę pareikšti savo nuomonę jai ir darbdaviui.“	Nepritarti	Siūlomas modelis atskiria profesinių sąjungų ir darbo tarybų kompetenciją. Darbo tarybos bus atsakingos už darbuotojų informavimą ir konsultavimą. Jos turės būtų steigiamos įmonėse, kur dirba daugiau kaip 50 darbuotojų. Tuo siekiama užtikrinti tinkamą darbuotojų informavimo įgyvendinimą. Tuo tarpu profesinių sąjungų kompetencija – kolektyvinės derybos, kolektyvinių sutarčių sudarymas. Pakeitus visame DK darbo tarybas į darbuotojų atstovus, lieka neaiškus socialinės partnerystės modelis.
Seimo nariai: Algirdas Sysas, Giedrė Purvaneckienė 2015-11-09	210	3	Argumentai: Siūloma išbraukti 210 straipsnio 3 dalį, nes atsisakius darbo tarybų, ji tampa neaktuali. Pasiūlymas: Išbraukti 210 straipsnio 3 dalį, o 4 ir 5 dalis laikyti atitinkamai 3 ir 4 dalimis. „3. Kai įmonėje, įstaigoje, organizacijoje nėra darbo tarybos arba jos funkcijas įgyvendinančio darbuotojų patikėtinio, darbdavys privalo pateikti šio straipsnio 2 dalyje nurodytą informaciją joje nurodytais terminais darbdavio lygmeniu veikiančiai profesinei sąjungai, taip pat darbuotojams tiesiogiai arba visuotiniame darbuotojų susirinkime. Profesinė sąjunga turi teisę pareikšti savo nuomonę darbdaviui dėl būsimų darbdavio sprendimų.“	Nepritarti	Nepritartina darbo tarybos išbraukimui ir pakeitimui darbuotojų atstovais dėl aukščiau kelis kartus paminėtų priežasčių.
Seimo narys Mečislovas Zaščiurinskas 2015-11-10	211	1-4	Argumentai Argumentai dėl Lietuvos Respublikos darbo kodekso patvirtinimo, įsigaliojimo ir įgyvendinimo įstatymo projektu Nr. XIIP-3234 tvirtinamo darbo kodekso projekto (toliau - Projektas) trūkumų reglamentuojant kolektyvinius darbo santykius išdėstyti prie pasiūlymų Projekto 162 straipsnio 3,4 dalims ir 164 straipsnio 1 daliai. Dėl darbuotojų atstovų sąvokų subendrinimo sutarta ir Trišalėje taryboje. Pasiūlymas: Pakeisti Projekto 211 straipsnio 1-4 dalį ir išdėstyti taip: „1. Prieš priimdamas sprendimą dėl verslo ar jo dalies perdavimo darbdavys privalo informuoti darbuotojų atstovavimą įgyvendinančius asmenis darbo tarybą apie šį sprendimą ir su ja konsultuotis. 2. Ne vėliau kaip per penkias darbo dienas iki numatomos konsultavimosi procedūrų pradžios darbdavys darbuotojų atstovavimą įgyvendinantiems asmenims darbo tarybai raštu turi suteikti informaciją apie: 1) perdavimo datą arba siūlomą perdavimo datą; 2) perdavimo teisinį pagrindą; 3) perdavimo teisinius, ekonominius ir socialinius padarinius darbuotojams; 4) priemones, numatytas darbuotojams. 3. Kai įmonėje nėra darbo tarybos arba jos funkcijas įgyvendinančio darbuotojų patikėtinio, darbdavys privalo pateikti šio straipsnio 2 dalyje nurodytą informaciją joje nurodytais terminais darbdavio lygmeniu veikiančiai profesinei sąjungai, taip pat darbuotojams tiesiogiai arba visuotiniame darbuotojų susirinkime. Profesinė sąjunga turi teisę pareikšti savo nuomonę darbdaviui dėl būsimų darbdavio sprendimų. 4. Suteiktos informacijos pagrindu vyksta konsultacijos su darbuotojų atstovavimą įgyvendinančiais asmenimis darbo taryba, kuriomis siekiama susitarti, kokiais būdais ir priemonėmis galima išvengti ar verslo ar jo dalies perdavimo neigiamų teisinių, ekonominių ir socialinių padarinių darbuotojams ar juos sušvelninti. Konsultacijomis turi būti siekiama darbdavio ir darbuotojų atstovų susitarimo sudarymo. Darbdavio lygmeniu veikianti profesinė sąjunga darbo tarybos turi būti informuojama apie konsultacijų eigą ir turi teisę pareikšti savo nuomonę jai ir darbdaviui.“	Nepritarti	Siūlomas modelis atskiria profesinių sąjungų ir darbo tarybų kompetenciją. Darbo tarybos bus atsakingos už darbuotojų informavimą ir konsultavimą. Jos turės būtų steigiamos įmonėse, kur dirba daugiau kaip 50 darbuotojų. Tuo siekiama užtikrinti tinkamą darbuotojų informavimo įgyvendinimą. Tuo tarpu profesinių sąjungų kompetencija – kolektyvinės derybos, kolektyvinių sutarčių sudarymas. Pakeitus visame DK darbo tarybas į darbuotojų atstovus, lieka neaiškus socialinės partnerystės modelis.
Seimo nariai: Algirdas Sysas, Giedrė Purvaneckienė 2015-11-09	211	3	Argumentai: Siūloma išbraukti 211 straipsnio 3 dalį, nes atsisakius darbo tarybų, ji tampa neaktuali. Pasiūlymas: Išbraukti 211 straipsnio 3 dalį, o 4 ir 5 dalis laikyti atitinkamai 3 ir 4 dalimis. „3. Kai įmonėje nėra darbo tarybos arba jos funkcijas įgyvendinančio darbuotojų patikėtinio, darbdavys privalo pateikti šio straipsnio 2 dalyje nurodytą informaciją joje nurodytais terminais darbdavio lygmeniu veikiančiai profesinei sąjungai, taip pat darbuotojams tiesiogiai arba visuotiniame darbuotojų susirinkime. Profesinė sąjunga turi teisę pareikšti savo nuomonę darbdaviui dėl būsimų darbdavio sprendimų.“	Nepritarti	Nepritartina darbo tarybos išbraukimui ir pakeitimui darbuotojų atstovais dėl aukščiau kelis kartus paminėtų priežasčių.
Seimo narys Naglis Puteikis 2015-11-11	213	1	Argumentai: Siūlome skatinti darbuotojų dalyvavimą įmonių valdyme. Tikslinga, kad darbuotojų atstovų dalyvavimas įmonių kolegialaus valdymo ar priežiūros organuose taptų privalomu. Pasiūlymas: Pakeisti 213 straipsnio 1 dalį ir ją išdėstyti taip: 1. Šio Kodekso, kitų įstatymų ir darbo teisės normų nustatytais atvejais ir tvarka darbuotojų atstovai turi teisę skirti skiria dalį juridinio asmens kolegialaus valdymo ar priežiūros organo, kuris skiriamas ar renkamas pagal šių juridinių asmenų veiklą reglamentuojančius teisės aktus ar steigimo dokumentus, narių.“	Nepritarti	Kaip lydintysis įstatymas teikiamas Valstybės ir savivaldybių įmonių įstatymas, taigi, naujovė – privalomai skirti dalį juridinio organo narių kol kas numatoma tik valstybės ir savivaldybių įmonėse. Manoma, kad esant sėkmingai patirčiai šiose įmonėse, bus galima darbuotojų dalyvavimo modelį įvesti ir kitose įmonėse.
Seimo narys Mečislovas Zaščiurinskas 2015-11-10	214	1	Argumentai Argumentai dėl Lietuvos Respublikos darbo kodekso patvirtinimo, įsigaliojimo ir įgyvendinimo įstatymo projektu Nr. XIIP-3234 tvirtinamo darbo kodekso projekto (toliau - Projektas) trūkumų reglamentuojant kolektyvinius darbo santykius išdėstyti prie pasiūlymų Projekto 162 straipsnio 3,4 dalims ir 164 straipsnio 1 daliai. Dėl darbuotojų atstovų sąvokų subendrinimo sutarta ir Trišalėje taryboje. Pasiūlymas: Pakeisti Projekto 214 straipsnio 1 dalį ir išdėstyti taip: „1. Teisę skirti dalį įmonės, įstaigos ar organizacijos kolegialaus valdymo ar priežiūros organo narių, kaip nurodyta šio Kodekso 213 straipsnyje, turi darbdavio lygmeniu veikiantys darbuotojų atstovavimą įgyvendinantys asmenys darbo taryba ar darbuotojų patikėtinis, o kai jų nėra – darbdavio lygmeniu veikianti profesinė sąjunga.“	Nepritarti	DK darbo tarybas į darbuotojų atstovus, lieka neaiškus socialinės partnerystės modelis.
Seimo nariai: Irena Šiaulienė, Kęstutis Daukšys, Petras Gražulis Kristina Miškinienė, Kęstas Komskis 2015-10-07	214	5	Pasiūlymas: Pakeisti 214 straipsnio 5 dalį ir ją išdėstyti taip: „5. Darbuotojų atstovų skiriamas juridinio asmens valdymo ar priežiūros organo narys turi būti to juridinio asmens darbuotojas. Darbo sutarties su juo pasibaigimas narystės narystę juridinio asmens kolegialaus valdymo ar priežiūros organe nenutraukia nutraukia.“	Pritarti
Seimo narys Mečislovas Zaščiurinskas 2015-11-10	215	1	Argumentai Argumentai dėl Lietuvos Respublikos darbo kodekso patvirtinimo, įsigaliojimo ir įgyvendinimo įstatymo projektu Nr. XIIP-3234 tvirtinamo darbo kodekso projekto (toliau - Projektas) trūkumų reglamentuojant kolektyvinius darbo santykius išdėstyti prie pasiūlymų Projekto 162 straipsnio 3,4 dalims ir 164 straipsnio 1 daliai. Dėl darbuotojų atstovų sąvokų subendrinimo sutarta ir Trišalėje taryboje. Pasiūlymas: Pakeisti Projekto 215 straipsnio 1 dalį ir išdėstyti taip: „1. Kolektyvinių sutarčių ar darbdavio ir darbuotojų atstovavimą įgyvendinančių asmenų darbo tarybos susitarimų nustatytais atvejais ir tvarka gali būti sudaryta galimybė darbuotojų atstovams stebėtojo ar patariamojo balso teise dalyvauti darbdavio kolegialaus valdymo ar priežiūros organų susitikimuose, kai juose sprendžiami su įmonės, įstaigos, organizacijos darbuotojų darbo sąlygomis susiję klausimai.“	Nepritarti	DK darbo tarybas į darbuotojų atstovus, lieka neaiškus socialinės partnerystės modelis.
Seimo nariai: Irena Šiaulienė, Kęstutis Daukšys, Petras Gražulis Kristina Miškinienė, Kęstas Komskis 2015-10-07	221	1	Pasiūlymas: Pakeisti 221 straipsnio 1 dalį ir ją išdėstyti taip: „1. Jei darbuotojas nušalintas nuo darbo nesant teisėto pagrindo, darbo ginčus nagrinėjantis organas priima sprendimą grąžinti darbuotoją į darbą ir priteisia vidutinį darbo užmokestį už priverstinės pravaikštos laiką bei patirtą žalą. Jei nušalinimo pagrindas buvo, tačiau darbdavys pažeidė darbuotojo nušalinimo tvarką, darbuotojui priteisiama tuo padaryta žala.“	Pritarti
Seimo narys Rimantas Jonas Dagys 2015-11-02	221	2	Argumentai: Darbuotojas nėra kaltas, kad sprendimas galimai galiojo ilgiau nei vienerius metus ir neturėtų finansiškai nukentėti tokiu atveju. Todėl laikotarpio apribojimai yra pertekliniai. Pasiūlymas: Pataisyti 221 straipsnio 2 dalį ir ją išdėstyti taip: „2. Jei darbuotojas atleidžiamas iš darbo be teisėto pagrindo ar pažeidžiant įstatymų nustatytą tvarką, darbo ginčus nagrinėjantis organas priima sprendimą pripažinti atleidimą iš darbo neteisėtu ir grąžinti darbuotoją į buvusį darbą ir priteisia vidutinį darbo užmokestį už priverstinės pravaikštos laiką nuo atleidimo iš darbo dienos iki teismo sprendimo įvykdymo dienos, bet ne ilgiau kaip už vienus metus bei patirtą žalą.“	Nepritarti	Siūloma pasilikti prie mokslininkų pasiūlyto sprendimo, kuriame derinami darbuotojų ir darbdavių interesai. Šiandienis reguliavimas neskatina greitai spręsti darbo ginčų, neleidžia prognozuoti kaštų ir yra neproporcingas. Tokių “popierinių” priskaičiuotų sumų baudinį pobūdį būtina eliminuoti, suteikti sistemai tikrumo. Papildoma patirta žala darbuotojui yra atlyginama numatant papildomos žalos atlyginimą, įskaitant baudinį neturtinės žalos atlyginimo principą.
Seimo narys Mečislovas Zaščiurinskas 2015-11-05	221	2	Argumentai Šiuo metu galiojančiame Lietuvos Respublikos darbo kodekse apibrėžtos darbuotojo neteisėto atleidimo atveju mokėtinos kompensacijos už priverstinę pravaikštą laikotarpis - nuo neteisėto atleidimo dienos iki teismo sprendimo įsiteisėjimo dienos yra tikslingas yra pagrįstas. Lietuvos Aukščiausiojo Teismo praktikoje (žr. pvz. Lietuvos Aukščiausiojo Teismo Civilinių bylų skyriaus teisėjų kolegijos 2011 m. birželio 13 d. nutartis, priimta civilinėje byloje S. P. v. UAB „Prisma LT“, bylos Nr. 3K-3-276/2011) išaiškinta, kad šios darbo kodekse nustatytos kompensacijos už priverstinės pravaikštos laiką paskirtis yra  pirma, atlyginti darbuotojo prarastą darbo užmokestį (pareiškusio ieškinį dėl grąžinimo į darbą darbuotojo per visą teisminio proceso laikotarpį padėtis išlieka neapibrėžta, nes jis siekdamas teismine tvarka grįžti į pradinį darbą ir laukdamas teismo sprendimo dėl ginčo baigties byloje įsiteisėjimo paprastai nepradeda dirbti kito darbo; dėl šios priežasties vidutinio darbo užmokesčio priteisimas neteisėtai atleistam darbuotojui už laikotarpį, kuriuo byla nagrinėjama teisme, atitinka tokiu kompensavimu siekiamus tikslus) ir,  antra, nustatyti sankciją darbdaviui ir turėti prevencinę reikšmę įpareigojant darbdavį laikytis darbo teisėje nustatytų darbuotojo atleidimo iš darbo procedūrų. Atitinkamai, neaišku kokių tikslų siekiama Lietuvos Respublikos darbo kodekso patvirtinimo, įsigaliojimo ir įgyvendinimo įstatymo projektu Nr. XIIP-3234 siūlomo tvirtinti darbo kodekso projekto (toliau - Projektas) 221 straipsniu mažinant darbuotojui priteistino kompensacijos dydį:  pirma, darbuotojas negali įtakoti teisminių procesų trukmės, o laukdamas teismo sprendimo yra neapibrėžtoje situacijoje ir kiekvieną tokį ginčo nagrinėjimo mėnesį prarandą pajamas, t. y. dėl darbdavio kaltės patiria žalą, todėl neaišku, kodėl siekiama darbdavį, kaip atsakingą už žalą asmenį atleisti nuo atsakomybės, o darbuotoją palikti be pajamų;  antra, darbo santykių liberalizavimu negali būti siekiama pateisinti darbo teisės pažeidimus ar mažinti atsakomybę už juos, priešingai siekiant užkardinti darbo teisės pažeidimus ir formuoti darbo santykių šalių įprotį gerbti bendro gyvenimo taisykles ir laikytis įstatymų, - prevencinės priemonės, kai ir sankcijos darbdaviui turi būti griežtinamos, kad susiformuotų įprotis elgtis teisėtai. Atsižvelgiant į tai, kas išdėstyta, tikslu turi būti teisėtumas darbo santykiuose, pažeidimų užkardymas ir kuo spartesnis darbo ginčų sprendimas. Atitinkamai, našta darbdaviui mažintina ne trumpinant darbuotojui priteistinos kompensacijos laikotarpį iki vienerių metų, bet siekiant, jog tokių neteisėtų atleidimų mažėtų, o darbo ginčai būtų nagrinėjami kuo operatyviau. Jei darbo ginčas būtų išnagrinėjamas bent per vienerius metus, būtų pasiekiamas tas pats tikslas, kurį ir nurodo Projekto teikėjai, tačiau nepažeidžiant darbuotojo teisių. Pasiūlymas: Pakeisti Projekto 221 straipsnio 2 dalį taip: „2. Jei darbuotojas atleidžiamas iš darbo be teisėto pagrindo ar pažeidžiant įstatymų nustatytą tvarką, darbo ginčus nagrinėjantis organas priima sprendimą pripažinti atleidimą iš darbo neteisėtu ir grąžinti darbuotoją į buvusį darbą ir priteisia vidutinį darbo užmokestį už priverstinės pravaikštos laiką nuo atleidimo iš darbo dienos iki teismo sprendimo įvykdymo dienos, bet ne ilgiau kaip už vienus metus bei patirtą turtinę ir neturtinę žalą.„	Nepritarti	Šiuo straipsniu derinami tiek darbuotojų, tiek darbdavių interesai. Ilgai trunkant teismo procesams ir priteisus darbuotojui už visą priverstinės pravaikštos laiką – tai gali lemti darbdavio sunkumą atsiskaityti su dirbančiais darbuotojais ar net darbdavio bankrotą.
Seimo nariai: Algirdas Sysas, Giedrė Purvaneckienė 2015-11-09	221	2	Argumentai: Atleidimo iš darbo pripažinimas neteisėtu – tai aplinkybė, reiškianti, kad darbuotojui turi būti atlyginti visi su neteisėtu atleidimu iš darbo susiję nuostoliai, todėl negalima riboti vienerių metų terminu darbo užmokesčio, kurį jam privalo sumokėti darbdavys už priverstinės pravaikštos laiką, jeigu ji viršija vienus metus. Pasiūlymas: Pakeisti 221 straipsnio 2 dalį ir ją išdėstyti taip: „2. Jei darbuotojas atleidžiamas iš darbo be teisėto pagrindo ar pažeidžiant įstatymų nustatytą tvarką, darbo ginčus nagrinėjantis organas priima sprendimą pripažinti atleidimą iš darbo neteisėtu ir grąžinti darbuotoją į buvusį darbą ir priteisia vidutinį darbo užmokestį už priverstinės pravaikštos laiką nuo atleidimo iš darbo dienos iki teismo sprendimo įvykdymo dienos, bet ne ilgiau kaip už vienus metus bei patirtą žalą.“.	Nepritarti	Siūloma pasilikti prie mokslininkų pasiūlyto sprendimo, kuriame derinami darbuotojų ir darbdavių interesai. Šiandienis reguliavimas neskatina greitai spręsti darbo ginčų, neleidžia prognozuoti kaštų ir yra neproporcingas. Tokių “popierinių” priskaičiuotų sumų baudinį pobūdį būtina eliminuoti, suteikti sistemai tikrumo. Papildoma patirta žala darbuotojui yra atlyginama numatant papildomos žalos atlyginimą, įskaitant baudinį neturtinės žalos atlyginimo principą.
Seimo narys Mečislovas Zaščiurinskas 2015-11-05	221	4	Argumentai Atsižvelgiant į argumentus išdėstytus prie pasiūlymo Lietuvos Respublikos darbo kodekso patvirtinimo, įsigaliojimo ir įgyvendinimo įstatymo projektu Nr. XIIP-3234 siūlomo tvirtinti darbo kodekso projekto (toliau - Projektas) 221 str. 2 daliai, kompensacijos už priverstinės pravaikštos laiką neteisėto atleidimo atveju paskirtis yra:  atlyginti darbuotojo prarastą darbo užmokestį - kompensuoti dėl neteisėto atleidimo patirtus praradimus ir,  antra, nustatyti sankciją darbdaviui ir turėti prevencinę reikšmę įpareigojant darbdavį laikytis darbo teisėje nustatytų darbuotojo atleidimo iš darbo procedūrų. Projekte nustatomo teisinio reglamentavimo tikslu turi būti teisėtumas darbo santykiuose, pažeidimų užkardymas ir kuo spartesnis darbo ginčų sprendimas. Jei darbo ginčas būtų išnagrinėjamas bent per vienerius metus, būtų pasiekiamas tas pats tikslas, kurį ir nurodo Projekto teikėjai, tačiau nepažeidžiant darbuotojo teisių. Papildomai pažymėtina, kad pripažinus darbuotojo atleidimą iš darbo neteisėtu, jam priteistinos išeitinės išmokos dydis jokiais atvejais negali būti mažesnis nei bet kuris jos dydis, mokėtinas to darbuotojo teisėto atleidimo atveju (bet kuriuo iš pagrindų). Priešingu atveju, darbdavys bus suinteresuotas neteisėtais atleidimais labiau nei teisėtais, o tai formuos ydingą praktiką. Pasiūlymas: Pakeisti Projekto 221 straipsnio 4 dalį taip: „4. Jeigu darbo ginčą dėl teisės nagrinėjantis organas nustato, kad darbuotojas į pirmesnį darbą negali būti grąžintas dėl ekonominių, technologinių, organizacinių ar panašių priežasčių arba dėl to, kad jam gali būti sudarytos nepalankios sąlygos dirbti, darbo ginčą nagrinėjantis organas priima sprendimą pripažinti atleidimą iš darbo neteisėtu, priteisia vidutinį darbo užmokestį už priverstinės pravaikštos laiką nuo atleidimo iš darbo dienos iki teismo sprendimo įvykdymo dienos, bet ne ilgiau kaip už vienus metus bei patirtą turtinę ir neturtinę žalą. Taip pat darbuotojui priteisiama kompensacija, kurios dydis yra lygus vienam vidutiniam darbuotojo darbo užmokesčiui už kiekvienus dvejus darbo santykių trukmės metus, bet ne daugiau kaip šeši darbuotojo vidutiniai darbo užmokesčiai išeitinei išmokai numatytai darbo kodekso 58 straipsnyje (Darbo sutarties nutraukimas darbdavio valia).“	Nepritarti	Ilgai trunkant teismo procesams ir priteisus darbuotojui už visą priverstinės pravaikštos laiką - tai gali lemti darbdavio sunkumą atsiskaityti su dirbančiais darbuotojais ar net darbdavio bankrotą.
Seimo nariai: Irena Šiaulienė, Kęstutis Daukšys, Petras Gražulis Kristina Miškinienė, Kęstas Komskis 2015-10-07	223, 224-266	Pasiūlymas: Panaikinti 223 straipsnį, 224–266 straipsnius atitinkamai laikyti 223–265 straipsniais. „223 straipsnis. Darbo ginčo dėl teisės išankstinio nagrinėjimo tvarka 1. Kiekvienas darbo ginčas dėl teisės tarp šalių pirmiausia turi būti sprendžiamas derybų būdu, išskyrus individualius ginčus dėl darbo sutarties nutraukimo. 2. Darbo santykių dalyvis, kuris mano, kad kitas darbo teisės subjektas pažeidė jo teises dėl darbo teisės normų ar abipusių susitarimų nevykdymo ar netinkamo vykdymo, turi raštu kreiptis į kitą šalį, prašydamas atkurti pažeistas jo teises. Kita šalis turi išnagrinėti tokį prašymą ir raštu atsakyti per tris darbo dienas. 3. Jeigu abi šalys susitaria, gali būti surengtas jų susitikimas. Darbo teisės normose gali būti detalizuota tokio susitikimo organizavimo tvarka ir sąlygos. Kolektyviniame darbo ginče dėl teisės toks susitikimas privalomas. Individualiame ginče dėl teisės darbuotojo pageidavimu gali dalyvauti darbo tarybos ar profesinės sąjungos, kurios narys yra darbuotojas, atstovas. 4. Šaliai atsisakius atkurti kitos šalies pažeistas teises ar šio straipsnio 2 dalyje nustatytu terminu neatsakius į gautą prašymą, kita šalis turi teisę inicijuoti darbo ginčo dėl teisės nagrinėjimą darbo ginčus nagrinėjančiuose organuose. 5. Teikiant prašymą nagrinėti darbo ginčą dėl teisės darbo ginčą nagrinėjančiuose organuose, turi būti pateiktas dokumentas, įrodantis šio straipsnio 2 dalyje nurodyto prašymo pateikimą. Dokumentas, pateiktas elektroninio ryšio priemonėmis visuotinai žinomu bendru darbdavio elektroninio pašto adresu, laikomas pakankamu įrodymu dėl prašymo atkurti pažeistas teises pateikimo. 6. Esant svarbioms priežastims, darbo ginčą nagrinėjantis organas gali priimti prašymą nagrinėti darbo ginčą ir be šio straipsnio 5 dalyje nurodyto dokumento.“.	Pritarti
Seimo nariai: Irena Šiaulienė, Kęstutis Daukšys, Petras Gražulis Kristina Miškinienė, Kęstas Komskis 2015-10-07	224	1	Pasiūlymas: Pakeisti 224 straipsnio 1 dalį ir ją išdėstyti taip: „1. Pasinaudojus darbo ginčo dėl teisės išankstinio nagrinėjimo tvarka, išskyrus atvejus, kai tokia tvarka neprivaloma, ginčas dėl teisės turi būti nagrinėjamas darbo ginčų komisijoje. Darbo santykių dalyvis, kuris mano, kad kitas darbo teisės subjektas pažeidė jo teises dėl darbo teisės normų ar abipusių susitarimų nevykdymo ar netinkamo vykdymo, į darbo ginčų komisiją su prašymu išnagrinėti darbo ginčą dėl teisės privalo kreiptis per vieną mėnesį, o neteisėto nušalinimo, neteisėto atleidimo iš darbo ir kolektyvinės sutarties pažeidimo atvejais, per tris mėnesius nuo tada, kai sužinojo ar turėjo sužinoti apie jo teisių pažeidimą.“	Pritarti iš dalies	Pasiūlymas: Pakeisti 224 straipsnio 1 dalį ir ją išdėstyti taip: „1. Pasinaudojus darbo ginčo dėl teisės išankstinio nagrinėjimo tvarka, išskyrus atvejus, kai tokia tvarka neprivaloma, ginčas dėl teisės turi būti nagrinėjamas darbo ginčų komisijoje. Darbo santykių dalyvis, kuris mano, kad kitas darbo teisės subjektas pažeidė jo teises dėl darbo teisės normų ar abipusių susitarimų nevykdymo ar netinkamo vykdymo, į darbo ginčų komisiją su prašymu išnagrinėti darbo ginčą dėl teisės privalo kreiptis per vieną mėnesį, tris mėnesius, o neteisėto nušalinimo, neteisėto atleidimo iš darbo ir kolektyvinės sutarties pažeidimo atvejais, per tris mėnesius per vieną mėnesį nuo tada, kai sužinojo ar turėjo sužinoti apie jo teisių pažeidimą.“
Seimo nariai: Irena Šiaulienė, Kęstutis Daukšys, Petras Gražulis Kristina Miškinienė, Kęstas Komskis 2015-10-07	228	1	1	Pasiūlymas: Panaikinti 228 straipsnio 1 dalies 1 punktą, o 2, 3, 4, 5 punktus atitinkamai laikyti 1, 2, 3, 4 punktais. „1) buvo nesilaikyta ginčo dėl teisės išankstinio nagrinėjimo tvarkos (šio Kodekso 223 straipsnis);“.	Pritarti
Seimo narys Mečislovas Zaščiurinskas 2015-11-05	229	1	Argumentai Lietuvos Respublikos darbo kodekso patvirtinimo, įsigaliojimo ir įgyvendinimo įstatymo projektu Nr. XIIP-3234 siūlomo tvirtinti darbo kodekso projekto (toliau - Projektas) 230 str. 8 d. numatyta, jog nagrinėjant ginčus darbo ginčų komisijos posėdyje išklausomi liudytojų paaiškinimai. Ši norma sunkiai praktikoje įgyvendinama, kadangi nėra numatyta tokių liudytojų šaukimo į darbo ginčų komisijos posėdį tvarka. Praktikoje susidaro situacija, kai darbuotojai gindami savo teises darbo ginčų komisijoje negali užsitikrinti reikalingų liudytojų apklausos, nes nesant procedūros įpareigojančios ir/ar pateisinančios asmens atvykimą į darbo ginčų komisijos posėdį liudyti (juolab darbo metu), darbuotojai negali savo teisių ginti taip efektyviai kaip darbdavys, kuris jam reikalingus liudytojus - darbuotojus gali įpareigoti atvykti į posėdį. Taip ginčo šalys atsiduria nelygiavertėje pozicijoje procese. Pasiūlymas: Pakeisti Projekto 229 straipsnio 1 dalį ir išdėstyti ją taip: „1. Darbo ginčų komisijos pirmininkas, rengdamas nagrinėti prašymą ir atsižvelgdamas į bylos aplinkybes, išreikalauja iš atitinkamų tarnybų ir asmenų darbo ginčui nagrinėti reikalingus dokumentus, mutatis mutandis vadovaudamasi Lietuvos Respublikos civilinio proceso kodekso normomis šaukia liudytojus.“	Nepritarti	Siūlomas reguliavimas puikiai veikia, ir nekelia problemų. DGK tikslas nėra visapusiškai išspręsti ginčą, o šalims padėti rasti sprendimą – įrodymas: bet kuri šalis gali apskųsti DGK sprendimą nepateikdama argumentų. O liudytojai gali būti kviečiami jau vėlesnėje stadijoje, kai teismui būtina nustatyti objektyvią tiesą, jei šalys nesutinka.
Seimo nariai: Irena Šiaulienė, Kęstutis Daukšys, Petras Gražulis Kristina Miškinienė, Kęstas Komskis 2015-10-07	232	2	Pasiūlymas: Pakeisti 232 straipsnio 2 dalį ir ją išdėstyti taip: „2. Darbo ginčų komisija sprendimą priima bylos nagrinėjimo dieną posėdžio metu. Sprendimas per penkias darbo dienas išdėstomas raštu ir jį pasirašo bylą nagrinėję darbo ginčų komisijos nariai darbo ginčų komisijos pirmininkas	Pritarti
Seimo narys Mečislovas Zaščiurinskas 2015-11-05	232	3(N)	Argumentai Lietuvos Respublikos darbo kodekso patvirtinimo, įsigaliojimo ir įgyvendinimo įstatymo projektu Nr. XIIP-3234 siūlomo tvirtinti darbo kodekso projekte (toliau - Projektas) nėra numatytas bylinėjimosi išlaidų paskirstymas išnagrinėjus ginčą darbo ginčų komisijoje. Atitinkamai šalims norint prisiteisti jų patirtas bylinėjimosi išlaidas jos priverstos kreiptis į teismą. Pasiūlymas: Papildyti Projekto 232 straipsnį nauja 3 dalimi, buvusias 3-5 dalis laikyti atitinkamai 4-6 dalimis ir išdėstyti naują 3 dalį taip: „3. Darbo ginčų komisija priimant sprendimą paskirsto bylinėjimosi išlaidas mutatis mutandis vadovaudamasi Lietuvos Respublikos civilinio proceso kodekso normomis.“	Nepritarti	Vienas kreipimosi į darbo ginčų komisiją privalumų – pigus bylinėjimosi procesas. Jeigu bus numatytas bylinėjimosi išlaidų priteisimas, tai gali sumažinti darbuotojų paskatas kreiptis į darbo ginčų komisijas ginti savo pažeistas teises.
Seimo nariai: Irena Šiaulienė, Kęstutis Daukšys, Kristina Miškinienė 2015-11-09	237	1	Pasiūlymas: Pakeisti 237 straipsnio 1 dalį ir ją išdėstyti taip: „1. Kai darbdavys nevykdo darbo ginčų komisijos arba teismo sprendimo ar nutarties, darbuotojo prašymu darbo ginčų komisija priima sprendimą skirti darbdaviui iki 500 300 eurų baudą už kiekvieną praleistą savaitę nuo sprendimo (nutarties) priėmimo dienos iki įvykdymo dienos, bet ne ilgiau kaip už 6 mėnesius. Bauda priteisiama darbuotojo naudai.“	Pritarti
Seimo narys Mečislovas Zaščiurinskas 2015-11-05	238	Argumentai Nei Lietuvos Respublikos civilinio proceso kodekse (toliau - CPK) nei šiuo metu galiojančiame darbo kodekse, nei Lietuvos Respublikos darbo kodekso patvirtinimo, įsigaliojimo ir įgyvendinimo įstatymo projektu Nr. XIIP-3234 siūlomo tvirtinti darbo kodekso projekte (toliau - Projektas) nėra sprendžiamas sprendimo darbo bylose įvykdymo atgręžimo klausimas, kai sprendimą dėl darbo užmokesčio priteisimo priima darbo ginčų komisija. Pažymėtina, jog iki tol, kol ginčas dėl darbo užmokesčio priteisimo darbo kodeksu buvo perduotas spręsti darbo ginčų komisijoms ir skubaus sprendimo vykdymo klausimą galėjo priimti tik teismas, pakako CPK 762 straipsnio 4 dalį nuostatos, jog aukštesnės instancijos teismui panaikinus pirmosios instancijos priimtą sprendimą bylose dėl darbo užmokesčio išieškojimo, atgręžti įvykdymą leidžiama tik tais atvejais, kai gavėjas veikė nesąžiningai ar buvo padaryta sąskaitybos klaidų. Perdavus ginčus dėl neišmokėto darbo užmokesčio išsiieškojimo darbo ginčų komisijai ir, atitinkamai, suteikus jai kompetenciją nustatyti skubų sprendimo vykdymą, tokio sprendimo atgręžimo klausimas nebuvo išspręstas ir nėra išspręstas iki šiol. Pažymėtina, kad teismai tokiais atvejais yra pasisakę, kad darbo ginčų komisijos sprendimo įvykdymo atgręžimo klausimas nėra reglamentuotas, todėl, teismo vertinimu, pagal analogiją turėtų būti taikomas CPK 762 str. 4 d., kuris nustato, kad apeliacine ar kasacine tvarka panaikinus sprendimą bylose dėl darbo užmokesčio ar jam prilygintų išmokų išieškojimo, atgręžti įvykdymą leidžiama tik tais atvejais, kai gavėjas veikė nesąžiningai ar buvo padaryta sąskaitybos klaidų. (žr. pvz. Vilniaus apygardos teismo 2014-08-01 nutartį byloje Nr. 2A-1987-560/2014). Atitinkamai Projekte siūlytina aiškiai sureglamentuoti tokią situaciją, o ne tik formaliai nukreipti į CPK nuostatas, kurios šio klausimo nesprendžia. Pasiūlymas: Papildyti Projekto 238 straipsnį ir išdėstyti jį taip: „238 straipsnis. Sprendimo ar nutarties darbo bylose įvykdymo atgręžimas Jeigu panaikinamas jau įvykdytas darbo ginčų komisijos sprendimas arba teismo sprendimas ar nutartis, sprendimo ar nutarties įvykdymo atgręžimas vykdomas pagal Lietuvos Respublikos civilinio proceso kodekso nuostatas. Darbo ginčų komisijos sprendimo įvykdymo atgręžimui mutatis mutandis taikomos Lietuvos Respublikos civilinio proceso kodekso nuostatos reglamentuojančios pirmosios instancijos teismo sprendimo įvykdymo atgręžimą.“	Nepritarti	Siūloma iš esmės jau Projekte egzistuojančią nuostatą pakartoti dar kartą tik kitais žodžiais. DK projekto 238 str. jau numatyta, kad jei panaikinamas įvykdytas darbo ginčų komisijos sprendimas, taikoma CPK tvarka.
Seimo nariai: Irena Šiaulienė, Kęstutis Daukšys, Petras Gražulis Kristina Miškinienė, Kęstas Komskis 2015-10-07	240	2	Pasiūlymas: Pakeisti 240 straipsnio 2 dalį ir ją išdėstyti taip: „2. Darbdavys (darbdavių organizacija) turi išnagrinėti prašymą ir raštu atsakyti ne vėliau kaip per dešimt kalendorinių dienų. Darbdavys (darbdavių organizacija) turi teisę prašyti pateikti susitarimui sudaryti būtiną informaciją. turi sušaukti posėdį per dešimt darbo dienų nuo reikalavimo gavimo.“.	Pritarti
Seimo nariai: Irena Šiaulienė, Kęstutis Daukšys, Petras Gražulis Kristina Miškinienė, Kęstas Komskis 2015-10-07	240	4	Pasiūlymas: Pakeisti 240 straipsnio 4 dalį ir ją išdėstyti taip: „4. Jeigu derybos pasibaigia nesudarius kolektyvinės sutarties ar kito susitarimo ar viena iš šalių jas nutraukia arba darbdavio (darbdavių organizacijos) sprendimas netenkina profesinės sąjungos ar jų organizacijos, arba jeigu per šio straipsnio 2 dalyje nurodytą terminą darbdavys (darbdavių organizacija) nepateikė jokio atsakymo, Šalims nesusitarus, profesinė sąjunga ar jų organizacija gali inicijuoti kolektyvinio darbo ginčo dėl interesų reikalavimo nagrinėjimą šio skyriaus nustatyta tvarka.“.	Pritarti
Seimo narys Naglis Puteikis 2015-11-12	240	4	Argumentai: Lietuvoje susiklostė situacija, kai surengti streiką teoriškai galima, tačiau praktiškai beveik neįmanoma. Uždraudžiant streikus, mūsų šalyje iš darbuotojų atimama visame civilizuotame pasaulyje įprasta kolektyvinių darbo ginčų sprendimo priemonė, iš esmės paneigiant teisę reikalauti, kad darbdaviai laikytųsi darbo įstatymų, kolektyvinių sutarčių ir susitarimų. Beveik absoliučią daugumą streikų, vykusių Lietuvoje per pastaruosius 15 metų, surengė viešojo sektoriaus darbuotojai, tuo metu privačių įmonių dirbantieji šia galimybe nepasinaudojo. Nuo 2000-ųjų Lietuvoje buvo surengti 635 streikai, kuriuose dalyvavo 27,2 tūkst. darbuotojų, o didžiąją dalį šių streikų – net 98,9 procento – surengė švietimo įstaigos. 2014 m. Lietuvoje iš viso surengti 78 streikai – iš jų 45 įspėjamieji – kuriuose dalyvavo 1,6 tūkst. darbuotojų. Kaip pranešė Statistikos departamentas, visi šie streikai surengti lapkričio ir gruodžio mėnesiais, kai vyko pagrindiniai švietimo įstaigų darbuotojų streikai. Vidutinė streiko trukmė buvo 2,05 darbo dienos, o įspėjamojo streiko – 0,33 dienos. Dėl streikų nedirbtas darbo laikas sudarė 1,7 tūkst. darbo dienų, iš jų 296 dėl įspėjamųjų streikų. Tai, kad teise streikuoti Lietuvoje sėkmingai naudojasi tik viešojo sektoriaus darbuotojai, liudija apie ydingą šios srities reglamentavimą. Šią padėtį būtina keisti, nes jėgų balansas tarp darbo sutarties šalių, t. y. darbdavių ir darbuotojų, yra kritiškai pažeistas – atlyginimai už darbą Lietuvoje yra vieni mažiausių Europoje, tačiau darbuotojai neturi veiksmingų priemonių ginti savo teisėtus interesus. Todėl siūlome supaprastinti streikų reglamentavimą. Derybos dėl Kolektyvinės sutarties sudarymo ar keitimo nesėkmės atveju baigiamos nesutarimo protokolo pasirašymu, todėl nėra tikslinga tą patį ginčą nagrinėti dar kartą ginčų komisijoje. Atsisakydamas derėtis, darbdavys turi suprasti, jog taip suteikia darbuotojams teisę streikuoti. Pasiūlymas: Pakeisti 240 straipsnio 4 dalį ir ją išdėstyti taip: „4. Jeigu derybos pasibaigia nesudarius kolektyvinės sutarties ar kito susitarimo ar viena iš šalių jas nutraukia arba darbdavio (darbdavių organizacijos) sprendimas netenkina profesinės sąjungos ar jų organizacijos, arba jeigu per šio straipsnio 2 dalyje nurodytą terminą darbdavys (darbdavių organizacija) nepateikė jokio atsakymo, profesinė sąjunga ar jų organizacija gali inicijuoti kolektyvinioį darbo ginčą ginčo dėl interesų nagrinėjimą šio skyriaus nustatyta tvarka.“	Nepritarti	Buvo pritarta Trišalėje Taryboje. Pažymėtina, kad streikas yra ultima ratio priemonė, todėl gali būti taikoma tik, kai yra išnaudojamos visos taikinamosios procedūros ginčui išspręsti. Atkreiptinas dėmesys, kad Darbo kodeksu siūlomu reguliavimu yra palengvinamos streiko skelbimo procedūros lyginant su dabar galiojančiu reguliavimu. Siūlymas iš Darbo kodekso projekto 240 straipsnio išbraukti, kad kolektyvinis darbo ginčas nagrinėjamas šios skyriaus nustatyta tvarka yra nelogiškas, nes būtent minėtas Darbo kodekso projekto skyrius ir nustato kolektyvinio darbo ginčo nagrinėjimą. Siūlymas išbraukti žodžius „dėl interesų“ yra nepagrįstas. Šiuo atveju Lietuvoje siūlomu reguliavimu kaip ir Vakarų Europos valstybėse bus atskiriame darbo ginčai ne tik pagal subjektą, t. y. individualūs ir kolektyviniai, bet ir pagal objektą, t. y. teisės ir interesų ginčai, kurie savo pobūdžiu iš esmės skirtingi. Kolektyviniams darbo ginčams dėl interesų spręsti yra taikomi alternatyvios taikinamosios ginčo sprendimo procedūros (kolektyvinio darbo ginčo dėl interesų komisija, tarpininkavimas, arbitražas), kurios efektyviai gali spręsti ginčus kylančius dėl kolektyvinės sutarties sudarymo.
Seimo narys Mečislovas Zaščiurinskas 2015-11-10	241	Argumentai Lietuvos Respublikos darbo kodekso patvirtinimo, įsigaliojimo ir įgyvendinimo įstatymo projektu Nr. XIIP-3234 siūlomo tvirtinti darbo kodekso projekto (toliau - Projektas) 214 straipsnio 7 dalis tikslintina, siekiant numatyti visus atvejus kuomet privaloma išankstinė kolektyvinio ginčo dėl intereso nagrinėjimo komisijoje procedūra laikoma užbaigta. Patikslinimas leistų išvengti situacijos kai viena iš šalių vilkina ginčo nagrinėjimą komisijoje siekiant išvengti tolesnių procedūrų. Pasiūlymas: Pakeisti Projekto 241 straipsnio 7 dalis ir ją išdėstyti taip: „7. Priėmus šio straipsnio 6 dalyje nustatytą sprendimą arba bent vienai iš šalių pasitraukus iš derybų ar darbdaviams (darbdavių organizacijai) nedelegavus narių į komisijos sudėtį šio straipsnio nustatyta tvarka arba komisijai nepriėmus sprendimo per nustatytą terminą, kolektyvinio darbo ginčo dėl interesų išankstinis nagrinėjimas laikomas baigtu. „	Pritarti	Pritarus Seimo nario pasiūlymui, reikia koreguoti 248 str. 1 d. papildant žodžiais “arba komisijai nepriėmus sprendimo per nustatytą terminą”.
Seimo narys Naglis Puteikis 2015-11-12	241	1	Argumentai: Argumentai išdėstyti prie pasiūlymo dėl 240 str. keitimo. Darbo ginčų komisijoje turi būti sprendžiami tik ginčai, nesusiję su Kolektyvine sutartimi. Pasiūlymas: Pakeisti 241 straipsnio 1 dalį ir ją išdėstyti taip: „1. Darbo ginčą Kitus darbo ginčus, nesusijusius su kolektyvinės sutarties sudarymu ar keitimu, dėl interesų pirmiausia privaloma išnagrinėti abiejų ginčo šalių sudarytoje ginčo komisijoje.“	Nepritarti	Buvo pritarta Trišalėje Taryboje. Pasiūlymas nepagrįstas. Siūlomas reguliavimas nustato būtent kolektyvinio darbo ginčo dėl interesų nagrinėjimą, kurie kyla dėl kolektyvinės sutarties sudarymo ar keitimo, abiejų šalių sudarytoje komisijoje. Tokia komisija negali nagrinėti kitų darbo ginčų.
Seimo nariai: Irena Šiaulienė, Kęstutis Daukšys, Petras Gražulis Kristina Miškinienė, Kęstas Komskis 2015-10-07	242	5	Pasiūlymas: Pakeisti 242 straipsnio 5 dalį ir ją išdėstyti taip: „5. Tarpininkų sąrašo sudarymo, darbo apmokėjimo tvarką ir dydžius nustato Lietuvos Respublikos Vyriausybė.“.	Pritarti
Seimo narys Mečislovas Zaščiurinskas 2015-11-10	244	1	2	Argumentai Lietuvos Respublikos darbo kodekso patvirtinimo, įsigaliojimo ir įgyvendinimo įstatymo projektu Nr. XIIP-3234 tvirtinamo darbo kodekso projekte (toliau - Projektas) siūlytina įtvirtinti procedūrą, kuomet kolektyvinis ginčas dėl intereso, šalims nepasiekus susitarimo nei komisijoje nei tarpininkavimo procedūroje, bet kurios iš šalių reikalavimu būtų perduodamas spręsti darbo arbitražui. Tai leistu galutinai išspręsti tarp šalių kilusį ginčą. Pasiūlymas: Pakeisti Projekto 244 straipsnio 1 dalies 2 punktą ir jį išdėstyti taip: „2) konstatuoti neišspręstą ginčą ir perduoti jį spręsti darbo arbitražui, jei bent viena iš šalių reikalauja šalys sutaria perduoti ginčą spręsti darbo arbitražui;“	Nepritarti	Atkreiptinas dėmesys, kad darbo arbitražo sprendimai yra kolektyvinio ginčo šalims privalomi, todėl negalima perduoti darbo ginčo darbo arbitražui tik vienos šalies reikalavimu.
Seimo narys Naglis Puteikis 2015-11-12	248	2	Argumentai: Argumentai išdėstyti prie pasiūlymų dėl 240 ir 241 str. keitimo. Pasiūlymas: Papildyti 248 straipsnio 2 dalį 4 punktu ir ją išdėstyti taip: 2. Profesinės sąjungos ar jų organizacijos šio Kodekso nustatyta tvarka turi teisę organizuoti streiką šiais atvejais: 1) kai ginčo komisija konstatuoja neišspręstą ginčą ar viena iš šalių pasitraukia iš derybų, ar darbdavys (darbdavių organizacija) nepaskiria narių į ginčo komisiją per išankstinį ginčo nagrinėjimą; 2) kai tarpininkas priima sprendimą konstatuoti neišspręstą ar iš dalies išspręstą ginčą; 3) kai darbdavys ar jų organizacija nevykdo darbo arbitražo sprendimo. 4) Jeigu derybos pasibaigia nesudarius kolektyvinės sutarties ar kito susitarimo ar viena iš šalių jas nutraukia arba darbdavio (darbdavių organizacijos) sprendimas netenkina profesinės sąjungos ar jų organizacijos, arba jeigu per 240 straipsnio 2 dalyje nurodytą terminą darbdavys (darbdavių organizacija) nepateikė jokio atsakymo.	Nepritarti	Buvo pritarta Trišalėje Taryboje. Pasiūlymas nelogiškas, nes 248 straipsnio 2 dalies pirmi trys punktai tuomet visiškai netektų prasmės. Streikas negali būti skelbiamas dėl kolektyvinio darbo ginčo dėl interesų, kuris nebuvo sprendžiamas taikinamaisiais darbo ginčų sprendimo būdais. Tai prieštarautų tiek tarptautiniams, tiek europiniams darbo standartams. Teisė streikuoti nėra absoliuti, jos įgyvendinimas gali būti siejamas su tam tikromis sąlygomis ir apribojimais.
Seimo nariai: Irena Šiaulienė, Kęstutis Daukšys, Petras Gražulis Kristina Miškinienė, Kęstas Komskis 2015-10-07	248	3	Pasiūlymas: Pakeisti 248 straipsnio 3 dalies 1 punktą ir jį išdėstyti taip: „1) jeigu profesinės sąjungos ar jų organizacijos nevykdo tarpininkavimo metu priimto susitarimo arba darbo arbitražo sprendimo kolektyvinio darbo ginčo dėl interesų byloje;“.	Pritarti
Seimo nariai: Irena Šiaulienė, Kęstutis Daukšys, Petras Gražulis Kristina Miškinienė, Kęstas Komskis 2015-10-07	249	3	Pasiūlymas: Panaikinti 249 straipsnio 3 dalį: „3. Profesinių sąjungų ar jų organizacijų inicijuojami solidarumo streikai, siekiant palaikyti kitų profesinių sąjungų ar jų organizacijų reikalavimus jų kolektyviniuose darbo ginčuose dėl interesų, draudžiami.“.	Pritarti
Seimo nariai: Irena Šiaulienė, Kęstutis Daukšys, Petras Gražulis Kristina Miškinienė, Kęstas Komskis 2015-10-07	250	1	Pasiūlymas: Pakeisti 250 straipsnio 1 dalį ir ją išdėstyti taip: „1. Priimti sprendimą skelbti streiką gali profesinė sąjunga ar profesinių sąjungų organizacija jų įstatuose (statute) nustatyta tvarka šio Kodekso 248 straipsnyje nustatytais atvejais. Darbdavio lygio Streikui streikui skelbti įstatuose (statute) nustatyta tvarka turi būti gautas ne mažiau kaip ketvirtadalio profesinės sąjungos narių sutikimas. Šakos lygio streikui skelbti įstatuose nustatyta tvarka turi būti priimamas atstovaujančio organo sprendimas.“.	Pritarti
Seimo narys Naglis Puteikis 2015-11-12	250	1	Argumentai: Pernelyg dideli apribojimai. Profesinė sąjunga yra pati pajėgi nuspręsti, kada streikas bus efektyvus. Profesinė sąjunga neskelbs streiko, jei jo nepalaikys darbuotojai. Pasiūlymas: Pakeisti 250 straipsnio 1 dalį ir ją išdėstyti taip: „1. Priimti sprendimą skelbti streiką gali profesinė sąjunga ar profesinių sąjungų organizacija jų įstatuose (statute) nustatyta tvarka šio Kodekso 248 straipsnyje nustatytais atvejais. Streikui skelbti įstatuose (statute) nustatyta tvarka turi būti gautas ne mažiau kaip ketvirtadalio profesinės sąjungos narių sutikimas.“	Nepritarti	Buvo pritarta Trišalėje Taryboje. Projektu palengvinamas streikų skelbimas lyginant su dabartiniu reguliavimu, nes reikia tik ne mažiau kaip ¼ ne darbuotojų (kaip yra dabar), o profesinės sąjungos narių pritarimo.
Seimo narys Naglis Puteikis 2015-11-12	250	3	Argumentai: Pakeitimas susijęs su 250 str. 1 d. pakeitimu. Reikia paprastinti procedūrinius dalykus. Pasiūlymas: Pakeisti 250 straipsnio 3 dalį ir ją išdėstyti taip: „3. Profesinės sąjungos ar jų organizacijos sprendime skelbti streiką nurodoma: 1) iškelti reikalavimai, dėl kurių skelbiamas streikas; 2) streiko data, pradžia ir vieta (įmonės, kuriose vyks streikas); 3) numatomas streikuojančių darbuotojų skaičius; 4) streiko komitetas; 5) profesinių sąjungų narių balsavimo biuletenis arba kiti dokumentai, įrodantys pritarusių streikui profesinių sąjungų narių skaičių.“	Nepritarti	Buvo pritarta Trišalėje Taryboje. Pasiūlymas nepagrįstas. Streikuojančių darbuotojų skaičius reikalingas tam, kad darbdavys pagal galimybes galėtų organizuoti darbo procesą streiko metu. Dėl siūlomo 250 straipsnio 3 dalies siūlomo 5 punkto išbraukimo žr. prieš tai buvusius komentarus.
Seimo nariai: Irena Šiaulienė, Kęstutis Daukšys, Petras Gražulis Kristina Miškinienė, Kęstas Komskis 2015-10-07	251	1	Siekiama sudaryti teisines galimybes negalinčioms streikuoti darbuotojų grupėms kreiptis į visus kolektyvinius darbo ginčus dėl interesų nagrinėjančius organus. Pasiūlymas: Pakeisti 251 straipsnio 1 dalį ir ją išdėstyti taip: „1. Draudžiama skelbti streiką greitosios medicinos pagalbos tarnybų darbuotojams ir kitiems darbuotojams, kuriems teisę streikuoti riboja įstatymai. Šių darbuotojų reikalavimus sprendžia darbo arbitražas kolektyvinius darbo ginčus dėl interesų nagrinėjantys organai.“	Pritarti
Seimo narys Naglis Puteikis 2015-11-12	251	3	Argumentai: Ginčai, susiję su kolektyvinės sutarties sudarymu ar keitimu, sprendžiami šalių derybose ir tarpininkavimas ar darbo arbitražas yra neprivalomi. Pasiūlymas: Pakeisti 251 straipsnio 3 dalį ir ją išdėstyti taip: „3. Skelbiant streiką galima kelti tik tuos reikalavimus, kurie nebuvo patenkinti tarpininkavimo metu arba darbo arbitraže, arba derybose dėl kolektyvinės sutarties sudarymo ar keitimo.“	Nepritarti	Buvo pritarta Trišalėje Taryboje. Pasiūlymas nepagrįstas, žr. komentarą dėl 248 straipsnio 2 dalies.
Seimo narys Naglis Puteikis 2015-11-12	252	Argumentai: Įmonių, kurios rinkoje dirba konkuruodamos viena su kita, negalima pripažinti įmonėmis, teikiančiomis neatidėliotinas (gyvybines) paslaugas visuomenei. Pvz., streikuojant mobiliojo ryšio bendrovei „Omnitel“, šias paslaugas gali sėkmingai teikti „Tele2“ ir kitos. Tas pats taikytina transporto, kitoms sritims. Pasiūlymas: Pakeisti 252 straipsnį ir jį išdėstyti taip: „1. 4. Neatidėliotinomis (gyvybinėmis) paslaugomis visuomenei laikomos: 1) sveikatos priežiūros paslaugos; 2) elektros energijos tiekimo paslaugos; 3) vandens tiekimo paslaugos; 4) šilumos ir dujų tiekimo paslaugos; 5) kanalizacijos ir atliekų išvežimo paslaugos; 6) civilinės aviacijos, įskaitant skrydžių valdymą, paslaugos; 7) telekomunikacijų pasaugos; 8) geležinkelio ir miesto visuomeninio transporto paslaugos.? „	Nepritarti	Buvo pritarta Trišalėje Taryboje. Siūlymas nepagrįstas. Minėtas sąrašas atitinka Tarptautinės darbo organizacijos Asociacijų laisvės komiteto praktiką dėl to, kas laikoma neatidėliotinomis (gyvybinėmis) paslaugomis visuomenei.
Seimo nariai: Irena Šiaulienė, Kęstutis Daukšys, Petras Gražulis Kristina Miškinienė, Kęstas Komskis 2015-10-07	252	2	Pasiūlymas: Pakeisti 252 straipsnio 2 dalį ir ją išdėstyti taip: „2. Teiktinų paslaugų minimumą savo susitarimu per tris darbo dienas nuo įspėjimo apie būsimą tikrąjį streiką įteikimo darbdaviui dienos (įspėjamojo streiko atveju – per vieną darbo dieną) nustato kolektyvinio darbo ginčo dėl intereso interesų šalys ir apie tai raštu informuoja atitinkamai Lietuvos Respublikos Vyriausybę, savivaldybės tarybą institucijas. Šalims nesusitarus dėl teiktinų paslaugų minimumo per penkias darbo dienas nuo vienos iš šalių kreipimosi teiktinų paslaugų minimumą nustato darbo ginčą dėl teisės nagrinėjantis organas.“.	Pritarti
Seimo nariai: Irena Šiaulienė, Kęstutis Daukšys, Petras Gražulis Kristina Miškinienė, Kęstas Komskis 2015-10-07	253	1	Pasiūlymas: Pakeisti 253 straipsnio 1 dalį ir ją išdėstyti taip: „1. Draudžiama skelbti streiką ypatingos svarbos įmonėse, įstaigose, organizacijose, greitosios medicinos pagalbos tarnybų darbuotojams ir kitiems darbuotojams, kuriems teisę streikuoti riboja įstatymai. Šių darbuotojų reikalavimus sprendžia darbo arbitražas.“.	Pritarti
Seimo nariai: Irena Šiaulienė, Kęstutis Daukšys, Petras Gražulis Kristina Miškinienė, Kęstas Komskis 2015-10-07	253	3	Pasiūlymas: Pakeisti 253 straipsnio 3 dalį ir ją išdėstyti taip: „3. Galiojant kolektyvinei sutarčiai draudžiama skelbti streiką dėl reikalavimų ar darbo sąlygų, reglamentuotų šioje sutartyje., jeigu jų laikomasi.“.	Pritarti
Seimo nariai: Irena Šiaulienė, Kęstutis Daukšys, Petras Gražulis Kristina Miškinienė, Kęstas Komskis 2015-10-07	253	4	Pasiūlymas: Pakeisti 253 straipsnio 4 dalį ir ją išdėstyti taip: „4. Šio straipsnio 3 dalyje nustatytas ribojimas netaikomas kolektyviniams darbo ginčams dėl interesų, kurie kyla ir yra neišspręsti šio Kodekso nustatyta tvarka, vedant kolektyvines derybas dėl naujos kolektyvinės sutarties sudarymo.“.	Pritarti
Seimo nariai: Algirdas Sysas, Giedrė Purvaneckienė 2015-11-09	255	Argumentai: Kadangi streiką neteisėtu pripažįsta teismas, jame dalyvaujantys darbuotojai negali būti traukiami atsakomybėm už dalyvavimą neteisėtame streike – tokia atsakomybė turėtų būti taikoma tik streiko organizatoriams. Pasiūlymas: 255 straipsnį papildyti 6 dalimi ir ją išdėstyti taip: „6. Darbuotojai, dalyvavę neteisėtame streike, atsakomybėn dėl dalyvavimo streike netraukiami.“.	Nepritarti	Darbo pareigų neteisėtas nevykdymas – darbo teisės prasme didžiausias darbo sutarties pažeidimas, todėl logiška ir pagrįsta užsienio šalių praktika, pagal kurią atsakomybė kyla ne tik streiko organizatoriams, bet ir dalyviams. Nuostata buvo aptarta Trišalėje taryboje.
Seimo nariai: Irena Šiaulienė, Kęstutis Daukšys, Petras Gražulis Kristina Miškinienė, Kęstas Komskis 2015-10-07	256	1	Pasiūlymas: Pakeisti 256 straipsnio 1 dalį ir ją išdėstyti taip: „1. Darbdavys ar darbdavių organizacija, gavę profesinės sąjungos ar profesinių sąjungų organizacijos pranešimą apie priimtą sprendimą skelbti streiką, turi teisę per penkias darbo dienas nuo pranešimo gavimo dienos kreiptis į teismą dėl streiko teisėtumo.“ Pasiūlymas: Pakeisti 256 straipsnio 2 dalį ir ją išdėstyti taip: „2. Teismas bylą dėl streiko teisėtumo turi išnagrinėti per penkiolika dienų. Bylos dėl streiko teisėtumo nagrinėjimo dalyku negali būti šalių iškelti ekonominiais ir socialiniais motyvais paremti reikalavimai.“	Pritarti
Seimo narys Naglis Puteikis 2015-11-12	256	2	Argumentai: Terminas turi būti protingas. Teismui turi pakakti ir vienos dienos, kad nustatytų, ar buvo išlaikytos šiame kodekse nustatytos procedūros. Teismas negali nagrinėti iškeltų reikalavimų pagrįstumo. Tai daro tik konflikto šalys, pasinaudodamos suteiktomis ginčo reguliavimo priemonėmis. Pasiūlymas: Pakeisti 256 straipsnį 2 dalį ir ją išdėstyti taip: „2. Teismas bylą dėl streiko teisėtumo turi išnagrinėti per penkiolika dienų penkias dienas.“	Nepritarti	Buvo pritarta Trišalėje Taryboje. Per penkias darbo dienas įvertinti streiko teisėtumą teismui gali būti neįmanoma.
Seimo narys Naglis Puteikis 2015-11-12	256	3	Argumentai: Argumentai tie patys, kaip ir pasiūlyme dėl 256 str. 2 punkto. Pasiūlymas: Pakeisti 256 straipsnio 3 dalį ir ją išdėstyti taip: „3. Teismas pripažįsta streiką neteisėtu, jeigu jo tikslai prieštarauja Lietuvos Respublikos Konstitucijai, šiam Kodeksui, kitiems įstatymams. Streikas taip pat pripažįstamas neteisėtu, jeigu jis: 1) paskelbtas nesilaikant šiame Kodekse nustatytos tvarkos ir reikalavimų: 2) streikas skelbiamas tais atvejais, kai šis Kodeksas ar kiti įstatymai draudžia streikuoti; 3) streikas skelbiamas dėl nustatyta tvarka neiškeltų reikalavimų, politinių ar kitų reikalavimų, nesusijusių su streikuojančių darbuotojų darbo ir su jais susijusiais interesais. “	Nepritarti	Buvo pritarta Trišalėje Taryboje. Pasiūlymu siūlomas teisinio reguliavimo dėl streiko teisėtumo atsisakymas nepagrįstas, nes juo apskritai paneigiamas streiko teisinis reguliavimas.
Seimo nariai: Irena Šiaulienė, Kęstutis Daukšys, Petras Gražulis Kristina Miškinienė, Kęstas Komskis 2015-10-07	259	3	Pasiūlymas: Panaikinti 259 straipsnio 3 dalį, o buvusią 4 dalį atitinkamai laikyti 3 dalimi. „3. Darbuotojai, dalyvavę neteisėtame streike, atsakomybėn netraukiami, nebent pažeidžia kitus teisės aktus.“.	Pritarti
Seimo narys Naglis Puteikis 2015-11-12	260	2	Argumentai: Streiko metu reikia drausti bet kokia forma keisti streikuojančius darbuotojus. Tikslinga nurodyti, kad išimtys galioja tik neatidėliotinas (gyvybines) paslaugas visuomenei teikiančioms įmones. Pasiūlymas: Pakeisti 260 straipsnio 2 dalį ir ją išdėstyti taip: „2. Streiko metu darbdaviui draudžiama į streikuotojų vietas priimti naujus streikuojančius darbuotojus pakeisti kitais, išskyrus atvejus, kai būtina užtikrinti minimalių paslaugų vykdymą įmonėse, įstaigose, organizacijose ir šakose, teikiančiose neatidėliotinas (gyvybines) paslaugas, bet nėra galimybės to padaryti šio Kodekso nustatyta tvarka ir sąlygomis.“	Nepritarti	Buvo pritarta Trišalėje Taryboje. Negalima nustatyti tokio absoliutaus draudimo. Siūlomas įrašymas „streikuojančius darbuotojus pakeisti kitais“ yra neaiškus ir dviprasmiškas, nes pagal tokį pasiūlymą neteisėta būtų leisti nestreikuojančiam darbuotojui streiko metu atlikti streikuojančio darbuotojo funkcijas. Pagal Tarptautinės darbo organizacijos Asociacijų laisvės komiteto suformuotą praktiką toks draudimas turėtų būtent apimti naujų darbuotojų priėmimą.
Seimo nariai: Irena Šiaulienė, Kęstutis Daukšys, Petras Gražulis Kristina Miškinienė, Kęstas Komskis 2015-10-07	264	Pasiūlymas: Pakeisti 264 straipsnį ir jį išdėstyti taip: „264 straipsnis. Lokauto draudimas Draudžiama skelbti lokautą ypatingos svarbos įmonėse, įstaigose, organizacijose, greitosios medicinos pagalbos tarnybose, stichinės nelaimės zonose, taip pat regionuose, kuriuose nustatyta tvarka paskelbta mobilizacija, karo, nepaprastoji padėtis, taip pat viešojo administravimo įstaigose ir kitais įstatymų nustatytais atvejais.“	Pritarti
Seimo narys Naglis Puteikis 2015-11-12	266	4	Argumentai: Darbuotojo gaunamos pajamos susideda ir iš kitų išmokų, numatytų kolektyvinėje sutartyje, kituose susitarimuose ar vidiniuose teisės aktuose. Pasiūlymas: Pakeisti 266 straipsnio 4 dalį ir ją išdėstyti taip: „4. Įsiteisėjus teismo sprendimui pripažinti lokautą neteisėtu arba teismui sprendimą dėl lokauto pripažinimo neteisėtu nukreipus skubiai vykdyti, darbuotojų darbo sutarčių vykdymas per tris darbo dienas turi būti atnaujintas ir jiems turi būti sumokėtas visas negautas nuo lokauto pradžios iki sutarties vykdymo atnaujinimo darbo užmokestis ir kitos išmokos priklausančios pagal kolektyvinę sutartį, kitus susitarimus ar vidinius teisės aktus.“	Nepritarti	Buvo pritarta Trišalėje Taryboje. Darbo užmokesčio dalys, nurodomos projekto 137 straipsnyje, kuriame apibrėžiamas darbo užmokestis, apima ne tik darbo užmokestį pagal darbo sutartį, todėl siūlomas 266 straipsnio 4 dalies papildymas būtų perteklinis.

6. Komiteto (komisijos) sprendimas ir pasiūlymai:

6.1. Sprendimas: Siūlyti pagrindiniam komitetui tobulinti įstatymo projektą, atsižvelgiant į Seimo kanceliarijos Teisės departamento, Seimo narių pasiūlymus, institucijų pastabas (išvados lentelėje), kuriems komitetas pritarė ir į Komiteto pasiūlymus:

6.2. Pasiūlymai:

Eil. Nr.	Pasiūlymo teikėjas, data	Siūloma keisti	Pasiūlymo turinys	Komiteto nuomonė	Argumentai, pagrindžiantys nuomonę

Str.	Str. d.	P.

Teisės ir teisėtvarkos komitetas 2015-11-18	5(P)	Atsižvelgdamas į Seimo nario M.Zaščiurinsko pasiūlymą Komitetas nepritaria Lietuvos Respublikos profesinių sąjungų įstatymo pripažinimui netekusiu galios ir teikia šį pasiūlymą: Pasiūlymas: Projekto 5 straipsnio 1 dalies 2 punktą išbraukti, likusius punktus pernumeruoti ir šį straipsnį išdėstyti taip: „5 straipsnis. Įstatymų pripažinimas netekusiais galios Pripažinti netekusiais galios: 1) Lietuvos Respublikos darbo kodekso patvirtinimo, įsigaliojimo ir įgyvendinimo įstatymą Nr. IX-926 su visais pakeitimais ir papildymais; 2) Lietuvos Respublikos profesinių sąjungų įstatymą Nr. I-2018 su visais pakeitimais ir papildymais; 3) Lietuvos Respublikos darbo tarybų įstatymą Nr. IX-2500 su visais pakeitimais ir papildymais; 4) 3) Lietuvos Respublikos įdarbinimo per laikinojo įdarbinimo įmones įstatymą Nr. XI-1379 su visais pakeitimais ir papildymais; 5) 4. Lietuvos Respublikos garantijų komandiruotiems darbuotojams įstatymą Nr. X-199 su visais pakeitimais ir papildymais; 6) 5. Lietuvos Respublikos delspinigių nustatymo už išmokų, susijusių su darbo santykiais, pavėluotą mokėjimą įstatymą Nr. I-1214 su visais pakeitimais ir papildymais.“	Pritarti
Teisės ir teisėtvarkos komitetas 2015-11-18	22	2	Pasiūlymas: Atsižvelgiant į Seimo nario M.Zaščiurinsko pasiūlymą bei Seimo narių grupės 2015-10-07 pasiūlymą 22 straipsnio 2 dalis dėstytina taip: „2. Darbdavys, kurio vidutinis darbuotojų skaičius yra daugiau kaip penkiasdešimt, darbo tarybai dvidešimt, profesinei sąjungai ir Darbo tarybai privalo teikti bent kartą per metus atnaujinamą informaciją apie:“	Pritarti
Teisės ir teisėtvarkos komitetas 2015-11-18	27	1	Pasiūlymas: Atsižvelgiant į Seimo nario J.R.Dagio 2015-11-02 ir Seimo nario M.Zaščiurinsko 2015-11-04 pasiūlymą ir iš dalies jam pritariant 27 straipsnio 1 dalyje brauktini žodžiai „arba dėl per didelių darbdavio sąnaudų“ ir ši dalis dėstytina taip: „1. Darbdavys privalo imtis priemonių padėti darbuotojui vykdyti jo šeiminius įsipareigojimus, išskyrus atvejus, kai to negalima pasiekti dėl darbo funkcijos ar darbdavio veiklos ypatumų arba dėl per didelių darbdavio sąnaudų“.	Pritarti
Teisės ir teisėtvarkos komitetas 2015-11-18	30	1	Pasiūlymas: Atsižvelgiant į Seimo nario M. Zaščiurinsko 2015-11-04 pasiūlymą 30 straipsnio 1 dalis dėstytina taip: 1. Darbdavys privalo sudaryti darbuotojui sąlygas darbo funkcijai vykdyti ir suteikti darbuotojui reikalingas darbo priemones ar turtą. , išskyrus atvejus, kai darbo Darbo sutarties šalys susitaria, kad darbuotojas darbo metu naudos savo priemones ar turtą, išskyrus darbo saugos priemones, kuriomis aprūpinti darbuotojus privalo darbdavys. Tokiu atveju gali būti susitarta dėl darbuotojui mokamos kompensacijos už jo priemonių ar turto naudojimą.“	Pritarti
Teisės ir teisėtvarkos komitetas 2015-11-18	30	3	Pasiūlymas: Atsižvelgiant į Seimo nario M.Zaščiurinsko 2015-11-04 pasiūlymą, 30 straipsnio 3 dalis dėstytina taip: „3. Pranešimas valstybės ar savivaldybės institucijai ar įstaigai apie darbdavio daromus darbo ar kitų teisės normų pažeidimus, ar kreipimasis į darbo ginčus nagrinėjantį organą dėl pažeistų teisių ar interesų gynybos negali būti laikomas veiksmais, pažeidžiančiais darbdavio turtinius ar neturtinius interesus. Darbuotojas negali būti dėl to persekiojamas ir jam negali būti taikomos jo interesus pažeidžiančios priemonės.“	Pritarti
Teisės ir teisėtvarkos komitetas 2015-11-18	56	6	Pasiūlymas: Iš dalies pritariant Seimo narių A.Syso ir G.Purvaneckienės 2015-11-09 pasiūlymui ir atsižvelgiant į Trišalės tarybos sutarimą 56 straipsnio 6 dalis dėstytina taip: „6. Darbo sutartis nutraukiama įspėjus darbuotoją prieš vieną mėnesį, o jei darbo santykiai tęsiasi trumpiau negu vieni metai – prieš dvi savaites. Šie įspėjimo terminai dvigubinami darbuotojams, kurie augina vaiką iki šešerių septynerių metų amžiaus ar vieni augina vaiką iki dvylikos keturiolikos metų amžiaus bei darbuotojams, kuriems iki valstybės socialinio draudimo įstatymų nustatyto senatvės pensinio pensijos amžiaus likę mažiau kaip penkeri metai, ir trigubinami neįgaliems darbuotojams ir darbuotojams, kuriems iki įstatymų nustatyto senatvės pensinio pensijos amžiaus liko mažiau kaip dveji metai.“.	Pritarti
Teisės ir teisėtvarkos komitetas 2015-11-18	57	3	2	Pasiūlymas: Projekto 57 str. 3 d. 2 p. siūlytina išbraukti žodį „tinkamas“: 2) pasirodymas neblaiviam ar apsvaigusiam nuo narkotinių ar toksinių medžiagų darbo metu darbo vietoje, išskyrus atvejus, kai tokį apsvaigimą sukėlė tinkamas profesinių pareigų vykdymas;“	Pritarti
Teisės ir teisėtvarkos komitetas 2015-11-18	66, 68	3	Argumentai: Projekto 66 str. 3 d. kalbama apie situaciją, kuomet terminuota darbo sutartis tampa neterminuota. Manytina, kad šios nuostatos turėtų būti išdėstytos kitame straipsnyje (68 straipsnyje), kuris reglamentuoja terminuotos sutarties pasibaigimą. Šio straipsnio 2 d. irgi nustatyta, kada darbo sutartis tampa neterminuota. Pasiūlymas: Siūlytina projekto 66 straipsnį papildyti 4 dalimi: „4. Terminuota darbo sutartis tampa neterminuota, jei darbo santykiai faktiškai tęsiasi ne mažiau kaip penkias darbo dienas po termino suėjimo, išskyrus šio straipsnio 3 dalyje nurodytą atvejį.“ 2. Atsižvelgiant į 66 straipsnio pakeitimą, projekto 68 straipsnyje išbraukti 2 dalį, 3 ir 4 dalis atitinkamai laikyti 2 ir 3 dalimis: „2.Darbo sutartis tampa neterminuota, jei darbo santykiai faktiškai tęsiasi ne mažiau kaip penkias darbo dienas po termino suėjimo, išskyrus šio straipsnio 2 dalyje nurodytą atvejį.“ 3. 66 straipsnio 1 dalį išdėstyti taip „1. Terminuota darbo sutartis pasibaigia suėjus terminui, išskyrus šio Kodekso 66 straipsnio 2 4 dalyje nurodytą atvejį.“	Pritarti
Teisės ir teisėtvarkos komitetas 2015-11-18	69	Argumentai: Projekto 69 str. 1 d. yra vartojama „palyginamojo pagal neterminuotą darbo sutartį dirbančio darbuotojo“ sąvoka, o 2 dalyje pateikiama šios sąvokos išaiškinimas. Abejotina, ar iš viso reikalinga šio straipsnio 2 d., nes nurodyta sąvoka daugiau kodekso projekte niekur nevartojama. Todėl siūlytina atsisakyti šio straipsnio 2 dalies ir atitinkamai pernumeruoti 3 ir 4 dalis, o 1 dalį išdėstyti taip: Pasiūlymas: Siūlytina atsisakyti šio straipsnio 2 dalies ir atitinkamai pernumeruoti 3 ir 4 dalis, o 1 dalį išdėstyti taip: „1. Pagal terminuotas darbo sutartis dirbantiems darbuotojams negali būti sudaromos mažiau palankios darbo sąlygos, įskaitant darbo apmokėjimą, negu darbuotojams palyginamajam dirbantiems pagal neterminuotą darbo sutartį dirbančiam darbuotojui ir atliekantiems tą pačią ar panašią pagal kvalifikaciją ar sugebėjimus darbo funkciją, nebent tokie skirtumai būtų objektyviai pagrįsti.“	Pritarti
Teisės ir teisėtvarkos komitetas 2015-11-18	74	3	Pasiūlymas: Iš dalies pritariant Seimo nario N.Puteikio 2015-11-11 pasiūlymui, 74 straipsnio 3 dalis dėstytina taip: „3. Darbdaviai ne rečiau kaip kartą per metus teikia darbo tarybai informaciją apie terminuotų darbo sutarčių būklę įmonėje, įstaigoje, organizacijoje, nurodydamas darbuotojų, dirbančių pagal terminuotas sutartis, skaičių, užimamas pareigybes ir darbo užmokesčio vidurkį pagal profesijų grupes ir lytį.“	Pritarti
Teisės ir teisėtvarkos komitetas 2015-11-18	93	Argumentai: Aiškumo dėlei Projekto 93 str. 3 d. žodžius „jei tai nustatyta darbo vietos dalijimosi sutartyje“ perkelti į sakinio pradžią: Pasiūlymas: 93 str. 3 dalį išdėstyti taip: „Darbo laiko režimas gali būti keičiamas darbuotojų tarpusavio susitarimu ir, jei tai nustatyta darbo vietos dalijimosi sutartyje, informavus apie tai darbdavį, jei tai nustatyta darbo vietos dalijimo sutartyje.”	Pritarti
Teisės ir teisėtvarkos komitetas 2015-11-18	89, 111, 261, 124, 128	Argumentai: Aiškinamojo rašto 9 dalyje nurodyta, kad „Projektas parengtas laikantis Valstybinės kalbos, Teisėkūros pagrindų įstatymų ir kitų teisės aktų norminių aktų rengimo reikalavimų ir atitinka bendrinės lietuvių kalbos normas. Projekte nėra vartojama naujų sąvokų, todėl jis nebuvo vertinamas Terminų banko įstatymo nustatyta tvarka.“ Atkreiptinas dėmesys, jog kitame Aiškinamojo rašto punkte (4p.) yra sakoma, kad „Projekte įtvirtinama darbo laiko normos sąvoka“ (projekto 89, 111 str.). Tokios apibrėžties Terminų banke nėra. Todėl projektas turėtų būti vertinamas Terminų banko įstatymo nustatyta tvarka. Be kita ko, projekte yra vartojama ne tik ši nauja sąvoka ir terminas. Terminų banke nėra aprobuoto (jis tik teiktinas) tokio termino, kaip „lokautas“ (261 str.), kurio turinys, lyginant su pateikiamu Tarptautinių žodžių žodyne bei Aiškinamajame įmonių vadybos terminų žodyne jo apibrėžimu yra kitoks nei įstatymo projekto 261 str.: „Darbdavių veiksmai, kuriais siekiama priversti darbuotojus atsisakyti keliamų reikalavimų arba juos pakeisti, kartais naudojami derybose tariantis dėl samdos sąlygų; tai darbdavio ekvivalentas (priešingybė) streikui; laikinas ar visiškas firmos (įmonės) ar kitos verslo vietos veiklos nutraukimas, norint atleisti darbuotojus iš darbo arba priversti juos sutikti su vadovybės sąlygomis. Ši darbdavių taktika mūsų dienomis reta, nes tam tikrą laiką ji nuostolinga ir darbdaviui. Pagal priimtus įstatymus darbuotojai tokiu atveju turi teisę gauti nedarbo pašalpas“. Kodekso projekte vartojamas terminas „atostogpinigiai“, kuris taip pat nėra aprobuotas Terminų banke (124, 128 str.). Pasiūlymas: Vadovaujantis Lietuvos Respublikos teisingumo ministro 2013 m. gruodžio 23 d. įsakymu Nr. 1R-298 patvirtintų „Teisės aktų projektų rengimo rekomendacijų“ 6.5 punktu „sąvokos ir jas įvardijantys terminai turi būti suderinti Lietuvos Respublikos terminų banko įstatymo ir jo įgyvendinamųjų teisės aktų nustatyta tvarka.“ Šį reikalavimą numato ir Seimo statuto 135 str. Todėl siūlytina projekte vartojamas naujas sąvokas: „darbo laiko norma“, „lokautas“ ir „atostogpinigiai“ suderinti ir aprobuoti Terminų banke.	Pritarti
Teisės ir teisėtvarkos komitetas 2015-11-18	136	1	Argumentai: Atsižvelgiant į Seimo nario A. Dumbravos 2015-11-10 pasiūlymą ir į tai, kad Darbo kodekse kasmetinės atostogos skaičiuojamos darbo dienomis, projekto 136 straipsnio 1 dalį siūlytina išdėstyti taip: „1. Darbuotojams, kurių darbas susijęs su didesne nervine, emocine, protine įtampa ir profesine rizika, taip pat kurių darbo sąlygos yra specifinės, suteikiamaos iki 41 darbo dienos (jei dirbama penkias dienas per savaitę) arba iki 50 darbo dienų (jei dirbama šešias dienas per savaitę), arba iki aštuonių savaičių kasmetines atostogas (jei darbo dienų per savaitę skaičius yra mažesnis arba skirtingas) Lietuvos Respublikos Vyriausybės nustatyto dydžio pailgintos atostogos, kurios prijungiamos prie kasmetinių atostogų arba suteikiamos atskirai. Vyriausybė tvirtina darbuotojų, turinčių teisę į šias atostogas, kategorijų sąrašą ir nustato jame konkrečią pailgintų atostogų trukmę kiekvienai darbuotojų kategorijai.“	Pritarti
Teisės ir teisėtvarkos komitetas 2015-11-18	138	3	Pasiūlymas: Atsižvelgiant į Seimo narių pasiūlymus, 138 straipsnio 3 dalyje siūlytina nustatyta mažesnį reikalaujamą vidutinį darbuotojų skaičių – „20“ ir šią dalį išdėstyti taip: „3. Darbo apmokėjimo sistema darbovietėje ar darbdavio įmonėje, įstaigoje, organizacijoje nustatoma kolektyvine sutartimi. Kai nėra tai nustatančios kolektyvinės sutarties, darbovietėse, kuriose vidutinis darbuotojų skaičius viršija 50 20, jas privalo patvirtinti darbdavys ir tai padaryti prieinama susipažinti visiems darbuotojams. Darbo apmokėjimo sistemoje nurodomos darbuotojų kategorijos pagal pareigybes ir kvalifikaciją bei kiekvienos jų apmokėjimo formos ir darbo užmokesčio dydžiai (minimalus ir maksimalus), papildomo apmokėjimo (priedų ir priemokų) skyrimo pagrindai ir tvarka, darbo užmokesčio indeksavimo tvarka.“.	Pritarti
Teisės ir teisėtvarkos komitetas 2015-11-18	139	3,4	Argumentai: Projekto 139 str. 3 d. nustatyta, kad LRV tvirtina Minimaliojo darbo užmokesčio nustatymo metodiką ir sudaro ekspertų komisiją, kuri, gavusi Trišalės tarybos veikloje dalyvaujančių socialinių partnerių rekomendacijas, teikia išvadą LRV dėl MDU nustatymo. Trišalės tarybos nuostatuose įtvirtinta, kad „Savo sudėtimi Trišalė taryba atstovauja Lietuvos visuomenės ekonominėms ir socialinėms jėgoms. Visos interesų grupės turi realias galimybes pateikti Tarybai savo nuomonę, iškelti problemas ir pateikti pasiūlymus. Trišalė taryba yra diskusijų ir parengiamojo darbo vieta, svarstomais klausimais kompetentinga įvertinti iškilusias problemas, suformuluoti ir pareikšti išvadas bei siūlymus Lietuvos Respublikos Vyriausybei, ministerijoms, Lietuvos Respublikos Seimui ir šalies visuomenei.“ Atsižvelgiant į šias nuostatas, 139 straipsnio 3 dalyje turėtų būti įtvirtinta nuostata, kad turi būti gaunama Trišalės tarybos išvada, o ne atskirų jos veikloje dalyvaujančių socialinių partnerių rekomendacijos. Pasiūlymas: Atsisakyti 139 straipsnio 3 dalies, o 4 dalį išdėstyti taip: 4. 3. Minimalųjį valandinį atlygį ir minimaliąją mėnesinę algą tvirtina Lietuvos Respublikos Vyriausybė, gavusi ekspertų komisijos išvadą Trišalės tarybos rekomendaciją ir atsižvelgdama į šalies ūkio vystymosi rodiklius bei tendencijas. Trišalė taryba savo išvadą Lietuvos Respublikos Vyriausybei pateikia kasmet iki rugsėjo 15 d. arba iki kitos Lietuvos Respublikos Vyriausybės prašomos datos. Lietuvos Respublikos Vyriausybė gali prašyti ekspertų komisijos pateikti savo išvadą nesilaikant šio straipsnio 3 dalyje nurodytų terminų.“	Pritarti
Teisės ir teisėtvarkos komitetas 2015-11-18	160	Pasiūlymas: Iš dalies pritariant Seimo nario M.Zaščiurinsko 2015-11-10 pasiūlymui 160 straipsnis papildytinas nauju 4 punktu atitinkamai pernumeruojant likusius punktus: “4) Grupės darbdavių, tai yra grupės, kurią sudaro patronuojanti ir dukterinės bendrovės, kaip apibrėžta Lietuvos Respublikos akcinių bendrovių įstatyme, lygiu”.	Pritarti
Teisės ir teisėtvarkos komitetas 2015-11-18	165	3	Argumentai: Projekto 165 str. 3 d. nustatyta, kad „darbuotojų atstovavimą įgyvendinantys asmenys <...> negali būti atleisti iš darbo darbdavio iniciatyva <...> be Lietuvos Respublikos vyriausiojo valstybinio darbo inspektoriaus įgalioto Valstybinės darbo inspekcijos teritorinio skyriaus, kuriam priklausančiojoje teritorijoje yra darbdavio darbovietė, vadovo sutikimo“. Tuo tarpu toliau, detalizuojant prašymo suteikti tokį sutikimą nagrinėjimą bei tokio sutikimo suteikimą jau kalbama apie Lietuvos Respublikos vyriausiąjį valstybinį darbo inspektorių, o ne jo įgaliotą asmenį, kaip minima pirmajame šios dalies sakinyje. Pasiūlymas: 3. Darbuotojų atstovavimą įgyvendinantys asmenys laikotarpiu, kuriam jie išrinkti, ir 6 mėnesius po jų kadencijos pabaigos negali būti atleisti iš darbo darbdavio iniciatyva ar darbdavio valia ir jų būtinosios darbo sutarties sąlygos negali būti pablogintos, palyginti su ankstesnėmis jų būtinosiomis darbo sutarties sąlygomis ar palyginti su kitų tos pačios kategorijos darbuotojų būtinosiomis darbo sutarties sąlygomis be Lietuvos Respublikos vyriausiojo valstybinio darbo inspektoriaus įgalioto Valstybinės darbo inspekcijos teritorinio skyriaus, kuriam priklausančioje teritorijoje yra darbdavio darbovietė, vadovo sutikimo. Darbdavio motyvuotą prašymą suteikti sutikimą nutraukti darbo sutartį ar pakeisti būtinąsias darbo sutarties sąlygas Lietuvos Respublikos vyriausiasis valstybinis darbo inspektorius Valstybinės darbo inspekcijos teritorinio skyriaus vadovas turi išnagrinėti ir darbdaviui pateikti atsakymą per dvidešimt darbo dienų nuo pareiškimo gavimo. Darbuotojai ar jų atstovai savo iniciatyva arba Valstybinės darbo inspekcijos teritorinio skyriaus vadovo prašymu turi teisę pateikti savo nuomonę. Lietuvos Respublikos vyriausiasis valstybinis darbo inspektorius Valstybinės darbo inspekcijos teritorinio skyriaus vadovas suteikia sutikimą nutraukti darbo sutartį ar pakeisti būtinąsias darbo sutarties sąlygas, jei darbdavys pateikia duomenis apie tai, kad darbo sutarties nutraukimas ar būtinųjų darbo sutarties sąlygų pakeitimas nėra susijęs su darbuotojo vykdoma darbuotojų atstovavimo veikla, darbuotojo nediskriminuoja dėl jo vykdomos darbuotojų atstovavimo veiklos ar narystės profesinėje sąjungoje. Lietuvos Respublikos vyriausiojo valstybinio darbo inspektoriaus prašymu darbuotojų atstovai ir pats darbuotojas turi teisę pateikti savo nuomonę. Valstybinės darbo inspekcijos teritorinio skyriaus vadovo sprendimas gali būti skundžiamas Administracinių bylų teisenos įstatymo nustatyta tvarka.	Pritarti
Teisės ir teisėtvarkos komitetas 2015-11-18	168	2	Argumentai: 168 str. 2 d. nustatyta, kad pirmuosius darbo tarybos rinkimus „vykdo rinkimų komisija, kurią sudaro darbdavys <...> per dvi savaites nuo pasiūlymo gavimo“. Pasiūlymas reikalingas tik esant Projekto 166 str. 2 d. nustatytai situacijai, tuo tarpu kitais atvejais darbo taryba sudaroma darbdavio iniciatyva. Atsižvelgiant į šias nuostatas koreguotinas 168 str. 2 d. turinys. Pasiūlymas: Atsižvelgiant į išdėstytus argumentus ir Teisės departamento pastabą dėl šios dalies, siūlytina 168 straipsnio 2 dalį išdėstyti taip: „2. Pirmuosius rinkimus vykdo rinkimų komisija. , kurią įsakymu sudaro darbdavys Atsiradus šiame Kodekse nustatytoms sąlygoms darbdavys ne vėliau kaip per dvi savaites nuo pasiūlymo gavimo dienos sudaro rinkimų komisiją iš mažiausiai 3 ir daugiausiai 7 narių. Ne mažiau kaip pusę komisijos narių šio Kodekso 166 straipsnio 1 dalies atveju turi sudaryti darbdavio lygmeniu veikiančių darbuotojų atstovų skirti, o šio Kodekso 166 straipsnio 2 dalyje nustatytu atveju – pasiūlymą pateikusio subjekto pasiūlyti asmenys. Vėlesnius rinkimus organizuoja ir vykdo pati darbo taryba.“	Pritarti
Teisės ir teisėtvarkos komitetas 2015-11-18	168	9	Argumentai: Projekto 168 str. 9 d. nustatyta, kad „Protokolas turi būti viešai paskelbtas ne vėliau kaip per tris dienas nuo rinkimų dienos“. Tuo tarpu 169 str. 1 d. yra reikalavimas skelbti ne visą protokolą, o tik darbo tarybos rinkimų balsavimo rezultatus: „į darbo tarybą išrinktas darbuotojas darbo tarybos nariu laikomas nuo darbo tarybos rinkimų balsavimo rezultatų paskelbimo.“ Nuostatos tarpusavyje derintinos. Taip pat 168 str. 9 d. yra reikalavimas protokolo kopiją per tris dienas įteikti darbdaviui, tačiau nėra aiškus tų 3 dienų atskaitos taškas, ar nuo protokolo paskelbimo, ar nuo ko kito? Pasiūlymas: Atsižvelgiant į išdėstytą 168 str.9 d. dėstytina taip: „9. Rinkimų protokolą pasirašo rinkimų komisijos nariai. Ne vėliau kaip per tris dienas nuo rinkimų rezultatų dienos Šis protokolas Darbo tarybos rinkimų rezultatai turi būti viešai paskelbtias ne vėliau kaip per tris dienas nuo rinkimų dienos, o Pprotokolo kopija per tris dienas turi būti įteikta darbdaviui.“	Pritarti
Teisės ir teisėtvarkos komitetas 2015-11-18	184	Pasiūlymas: Iš dalies pritariant Seimo nario M.Zaščiurinsko 2015-11-10 pasiūlymui, 184 straipsnio 1 dalis papildytina ir išdėstytina taip: „1. Darbdaviams socialinėje partnerystėje šakos, teritoriniu ar nacionaliniu lygmeniu atstovauja darbdavių organizacijos (asociacijos, federacijos, konfederacijos, susivienijimai ir pan.). Socialinės partnerystės grupės darbdavių atveju darbdavių grupei atstovauja patronuojančios įmonės valdymo organas.”	Pritarti
Teisės ir teisėtvarkos komitetas 2015-11-18	187	2	Pasiūlymas: Iš dalies pritariant Seimo nario M.Zaščiurinsko 2015-11-10 pasiūlymui, 187 straipsnio 2 dalis papildytina ir išdėstytina taip: „2. Dvišalės ir trišalės tarybos gali būti steigiamos šakos ir teritoriniais socialinės partnerystės lygmenimis. Priklausomai nuo to, kokiame socialinės partnerystės lygmenyje steigiama atitinkama taryba, jos šalys gali būti tame lygmenyje veikiančios darbuotojų ir darbdavių organizacijos, valstybės ir vietos savivaldos institucijos. Socialinėje partnerystėje grupės darbdavių lygmenyje šalimis laikomos darbuotojų organizacijos ir grupės darbdaviai.”	Pritarti
Teisės ir teisėtvarkos komitetas 2015-11-18	194	5(N)	Pasiūlymas Iš dalies pritariant Seimo nario M.Zaščiurinsko 2015-11-10 pasiūlymui, siūlytina papildyti Projekto 195 straipsnį nauja 5 dalimi, buvusią 5-tą dalį laikyti 6-ta: “5. Grupės darbdavių kolektyvinės sutarties šalys yra darbdavių grupės darbdaviai ir jose veikiančios profesinės sąjungos ir jų organizacijos.”	Pritarti

7. Balsavimo rezultatai: bendru sutarimu - už.

8. Komiteto paskirti pranešėjai: Julius Sabatauskas, Stasys Šedbaras.

Komiteto pirmininkas	Julius Sabatauskas