LIETUVOS RESPUBLIKOS ELEKTROS ENERGETIKOS ĮSTATYMO NR. VIII‑1881 2, 3, 4, 6, 7, 9, 10, 18, 31, 34, 39, 40, 41, 43, 44, 49, 51, 52, 58, 67, 70, 71, 72, 74, 75 STRAIPSNIŲ IR PRIEDO PAKEITIMO IR ĮSTATYMO PAPILDYMO 391 STRAIPSNIU ĮSTATYMO PROJEKTO IR SU JUO SUSIJUSIŲ ĮSTATYMŲ PROJEKTŲ

AIŠKINAMASIS RAŠTAS

1. Įstatymų projektų rengimą paskatinusios priežastys, parengtų projektų tikslai ir uždaviniai.

Lietuvos Respublikos elektros energetikos įstatymo Nr. VIII-1881 2, 3, 4, 6, 7, 9, 10, 18, 31, 34, 39, 40, 41, 43, 44, 49, 51, 52, 58, 67, 70, 71, 72, 74, 75 straipsnių ir priedo pakeitimo ir įstatymo papildymo 391 straipsniu įstatymo projekto (toliau – EEĮ projektas) ir kartu su juo teikiamų Lietuvos Respublikos energetikos įstatymo Nr. IX-884 2, 6, 9, 21, 25, 30 ir 37 straipsnių pakeitimo įstatymo projekto (toliau – EĮ projektas), Lietuvos Respublikos atsinaujinančių išteklių energetikos įstatymo Nr. XI-1375 2, 3, 5, 6, 11, 13, 14, 15, 17, 18, 19, 20, 21, 30, 40, 41, 42, 49, 54, 56, 58, 65 straipsnių pakeitimo, aštuntojo skirsnio pavadinimo pakeitimo ir 33 straipsnio pripažinimo netekusiu galios įstatymo projekto (toliau – AIEĮ projektas; visi kartu – Projektai) rengimą paskatino įstatymų taikymo praktikoje susidariusios situacijos, kurios dėl elektros rinkos vystymosi kelia poreikį naujai reglamentuoti ar patikslinti esamas Lietuvos Respublikos elektros energetikos įstatymo (toliau – EEĮ) ir su juo susijusių įstatymų nuostatas. Poreikį tobulinti reglamentavimą taip pat rodo valstybinės energetikos reguliavimo institucijos ir elektros rinkos dalyvių gauti siūlymai, parengti pagal jų veikloje iškylančias situacijas.

EEĮ projektu siekiama:

- sureglamentuoti didelių skirstomųjų tinklų plėtros planavimo tvarką;

- patikslinti ir papildyti pažeidžiamų elektros energijos vartotojų statusą reglamentuojančias EEĮ nuostatas;

- papildyti ir patikslinti EEĮ naudojamus terminus;

- papildyti garantinio elektros energijos tiekimo reglamentavimą būtinomis nuostatomis;

- siekiant įgyvendinti formuojamą valstybės politiką išmaniųjų tinklų ir išmaniosios apskaitos srityje nustatyti teisinį pagrindą atitinkamai institucijai reglamentuoti reikalavimus išmaniesiems tinklams ir išmaniosios apskaitos sistemoms;

- įstatymo lygmeniu reglamentuoti centralizuotą prekybą iš atsinaujinančių energijos išteklių pagaminta elektros energija;

- atskirti tinklų operatorių išduodamų prijungimo sąlygų ir išankstinių prijungimo sąlygų parengimo kaštus nuo kitų tinklų operatorių teikiamų paslaugų sąnaudų;

- užtikrinti balansavimo elektros energijos pirkimo–pardavimo sutarčių, sudaromų su perdavimo sistemos operatoriumi, sąlygų objektyvumą;

- patobulinti viešuosius interesus atitinkančių paslaugų schemos reglamentavimą atsižvelgiant į elektros energijos rinkoje vykstančius pokyčius;

- nustatyti atlyginimo už elektros tinklų tiesimui nustatytus ir nustatomus servitutus tvarką;

- atlikti kitus EEĮ nuostatų patikslinimus siekiant aiškesnio ir nuoseklesnio teisinio reglamentavimo.

Be siekio įstatymus suderinti tarpusavyje, EĮ projektu siekiama:

- siekiant įgyvendinti formuojamą valstybės politiką išmaniųjų tinklų ir išmaniosios apskaitos srityje nustatyti teisinį pagrindą atitinkamai institucijai reglamentuoti reikalavimus išmaniesiems tinklams ir išmaniosios apskaitos sistemoms;

- patikslinti licencijos, leidimo ar atestato galiojimo sustabdymo pagrindus išvengiant reglamentavimo nenuoseklumo;

- įgyvendinti Valstybės kontrolės rekomendacijas dėl energetikos paslaugų teikimo ir prekių tiekimo sąnaudų priežiūros;

- supaprastinti savivaldybių patikėjimo teise valdomų valstybei priklausančių elektros energetikos objektų perdavimo energetikos įmonėms tvarką, siekiant užtikrinti šių objektų tinkamą eksploatavimą.

Papildomai AIEĮ projektu siekiama:

- įstatymo lygmeniu reglamentuoti centralizuotą prekybą iš atsinaujinančių energijos išteklių pagaminta elektros energija;

- nuo AIEĮ projekto įsigaliojimo panaikinti elektros energijos gamybos iš atsinaujinančių energijos išteklių (toliau – AEI) skatinimo priemonę – atleidimą nuo balansavimo atsakomybės didelės galios elektrinėse;

- aiškiai reglamentuoti Lietuvos Respublikos atsinaujinančių išteklių energetikos įstatyme (toliau – AIEĮ) numatytų AEI skatinimo priemonių taikymą;

- patikslinti asmenų, planuojančių statyti ar įrengti elektrinę ar plėtojančių elektros energijos gamybos iš AEI pajėgumus, prievolių įvykdymo užtikrinimo ir grąžinimo sąlygas,

- atlikti kitus AIEĮ nuostatų patikslinimus siekiant aiškesnio ir nuoseklesnio teisinio reglamentavimo;

- papildomai praplečiamas elektros energijos gaminančių vartotojų ratas ir numatoma galimybė tiek fiziniams, tiek juridiniame asmenims, įrengusiems saulės šviesos energijos elektrines, vykdyti vadinamąją „dvipusę elektros energijos apskaitą“, t. y. pagamintą elektros energiją vartoti savo reikmėms, o nesuvartotą – tiekti į elektros tinklus, ir, esant poreikiui, ją atgauti iš tinklų.

2. Įstatymų projektų iniciatoriai (institucija, asmenys ar piliečių įgalioti atstovai) ir rengėjai.

Projektų iniciatorius – Lietuvos Respublikos energetikos ministerija (toliau – Energetikos ministerija).

Projektus parengė Energetikos ministerijos Elektros ūkio skyrius (vedėjas Egidijus Purlys, 8 706 64904, el. p. egidijus.purlys@enmin.lt) ir Atsinaujinančių energijos išteklių skyrius (vedėja – Dovilė Almanytė, 8 706 64 696, el. p. dovile.almanyte@enmin.lt). Tiesioginis rengėjas – Elektros ūkio skyriaus vyriausiasis specialistas Mindaugas Mikalonis (tel. 8 706 64639, el. p. mindaugas.mikalonis@enmin.lt); AIEĮ projekto tiesioginė rengėja – Atsinaujinančių išteklių energijos skyriaus vyriausioji specialistė Jevgenija Jankevič (tel. 8 706 64604, el. p. jevgenija.jankevic@enmin.lt).

3. Kaip šiuo metu yra reguliuojami įstatymų projektuose aptarti teisiniai santykiai.

Šiuo metu EEĮ numato, kad ilgalaikį (10 metų periodo) planavimą turi atlikti tik perdavimo sistemos operatorius. EEĮ aiškiai nereglamentuoja skirstomųjų tinklų plėtros planavimo proceso, nenustato jokių planavimo proceso esminių nuostatų, nors EEĮ 2 straipsnio 19 dalyje apie skirstomųjų tinklų plėtros planavimą ir užsiminta nustatant ilgalaikio planavimo apibrėžimą.

Atskiruose EEĮ straipsniuose yra paminėti socialiai pažeidžiami vartotojai ir tai, kad jiems turi būti taikomos EEĮ neįvardijamos papildomos garantijos ar didesnė apsauga aprūpinant juos elektros energija, tačiau nei aiškaus apibrėžimo, nei išsamesnio tokių vartotojų statusą reglamentuojančių nuostatų ar aiškesnių jų didesnei apsaugai skirtų nuostatų EEĮ nėra įtvirtinta. Dėl nepakankamo reglamentavimo įstatymo lygmeniu yra keblu tinkamai reglamentuoti pažeidžiamų vartotojų apsaugą įgyvendinamųjų teisės aktų pagalba (vienoms ar kitoms nuostatoms trūksta įstatyminio pagrindo).

Nors EEĮ tekste yra naudojami terminai „pažangieji elektros tinklai“ ir „pažangioji apskaitos sistema“, tačiau šiuo metu galiojančio EEĮ 2 straipsnyje jie nėra nustatyti. Atsižvelgiant į tai, kad atitinkamų EEĮ nuostatų taikymo metu atsiranda skirtingos šių terminų vartojimo interpretacijos, būtina šiuos terminus aiškiai apibrėžti EEĮ 2 straipsnyje. Taip pat siūloma patikslinti kitas nuostatas, susijusias su išmaniaisiais tinklais ir išmaniąja apskaita.

EEĮ 44 straipsnis reglamentuoja garantinio elektros energijos tiekimo esmines nuostatas, tačiau taikant jas praktikoje iškilo ne vienas, konkretesnio reglamentavimo reikalaujantis klausimas, pvz., nuo kurio konkrečiai momento turi būti taikoma garantinio tiekimo paslauga vartotojui, kada laikytina, kad nepriklausomas elektros tiekėjas negali vykdyti savo įsipareigojimų ir kt.

Šiuo metu EEĮ 51 straipsnio 4 dalis reglamentuoja sąskaitų už elektros energiją pateikimo reikalavimus, tačiau esamas reglamentavimas neskatina vartotojų atsisakyti popierinių sąskaitų ir taip taupyti gamtos ir finansinius išteklius.

Centralizuota prekyba iš atsinaujinančių energijos išteklių pagaminta elektros energija šiuo metu reglamentuota EEĮ įgyvendinančiųjų teisės aktų nuostatomis – Viešuosius interesus atitinkančių paslaugų elektros energetikos sektoriuje teikimo tvarkos aprašo, patvirtinto Lietuvos Respublikos Vyriausybės (toliau – Vyriausybė) 2012 m. liepos 18 d. nutarimu Nr. 916, Viešuosius interesus atitinkančių paslaugų elektros energetikos sektoriuje lėšų administravimo tvarkos aprašo, patvirtinto Vyriausybės 2012 m. rugsėjo 19 d. nutarimu Nr. 1157, Atsinaujinančių energijos išteklių naudojimo energijai gaminti skatinimo tvarkos aprašo, Vyriausybės 2012 m. liepos 4 d. nutarimu Nr. 827. EEĮ nėra nuostatų, aiškiai ir nuosekliai reglamentuojančių centralizuotą prekybą elektros energija, pagaminta iš atsinaujinančių energijos išteklių.

Pagal galiojantį reglamentavimą tinklų operatorių išduodamų prijungimo sąlygų ir išankstinių prijungimo sąlygų parengimo sąnaudos yra įtraukiamos į bendras įmonės veiklos sąnaudas, kurios dengiamos iš tarifo visų elektros vartotojų.

Galiojančios EEĮ nuostatos nenumato nepriklausomos išankstinio balansavimo elektros energijos pirkimo–pardavimo sutarčių, sudaromų su perdavimo sistemos operatoriumi, sąlygų įvertinimo.

Viešuosius interesus atitinkančias paslaugas reglamentuoja EEĮ 74 straipsnis, nustatantis teisinius pagrindus šių paslaugų teikimui, pavyzdinį paslaugų sąrašą, principus, kuriais vadovaujamasi nustatant įpareigojimus teikti šias paslaugas. Detalesnis viešuosius interesus atitinkančių paslaugų schemos reglamentavimas yra nustatytas EEĮ įgyvendinamaisiais teisės aktais – Viešuosius interesus atitinkančių paslaugų elektros energetikos sektoriuje teikimo tvarkos aprašu, Viešuosius interesus atitinkančių paslaugų elektros energetikos sektoriuje lėšų administravimo tvarkos aprašu ir kitais susijusiais teisės aktais.

EEĮ 75 straipsnis reglamentuoja žemės naudojimo elektros energetikos objektams klausimus. Nurodyto straipsnio 6 dalis, reglamentuojanti žemės naudojimą statant naujus elektros tinklus, nereglamentuoja servitutų atlygintinumo klausimo, o palieka jį spręsti santykių dalyviams kiekvienu konkrečiu atveju.

Lietuvos Respublikos energetikos įstatymo (toliau – EĮ) 9 straipsnio 3 dalies 3 punktas nustato, kad efektyvumo patikrinimas buitiniams vartotojams atliekamas nemokamai.

EĮ 21 straipsnio 5 dalis nustato licencijos, leidimo ar atestato galiojimo sustabdymo pagrindus. Nurodyta straipsnio dalies 4 punktas nustato, kad licencijos, leidimo ar atestato galiojimas tik dėl nusikalstamų veiklų, kurios padarytos disponuojant naftos produktais.

EĮ 37 straipsnio 1 ir 2 dalys reglamentuoja bendrai naudojamų energetikos objektų perdavimo energetikos įmonėms tvarką. Pagal dabartinį reglamentavimą energetikos objektų perdavimas energetikos įmonėms vykdomas patiriant sąnaudas, kurios pagal dabartinį reglamentavimą negali būti padengiamos objektų pardavimo pajamomis.

Centralizuota prekyba iš atsinaujinančių energijos išteklių pagaminta elektros energija šiuo metu reglamentuota AIEĮ įgyvendinančiųjų teisės aktų nuostatomis – Viešuosius interesus atitinkančių paslaugų elektros energetikos sektoriuje teikimo tvarkos aprašo, patvirtinto Vyriausybės 2012 m. liepos 18 d. nutarimu Nr. 916, Viešuosius interesus atitinkančių paslaugų elektros energetikos sektoriuje lėšų administravimo tvarkos aprašo, patvirtinto Vyriausybės 2012 m. rugsėjo 19 d. nutarimu Nr. 1157, Atsinaujinančių energijos išteklių naudojimo energijai gaminti skatinimo tvarkos aprašo, Vyriausybės 2012 m. liepos 4 d. nutarimu Nr. 827. Įstatymuose nėra nuostatų, aiškiai ir nuosekliai reglamentuojančių centralizuotą prekybą elektros energija, pagaminta iš AEI.

AIEĮ 3 straipsnio 2 dalies 6 punktas nustato atleidimą nuo balansavimo atsakomybės visiems elektros iš AEI gamintojams.

Šiuo metu galiojančio AIEĮ 3 straipsnio 2 dalyje yra įtvirtinta paramos schema, kurią sudaro viena ar kelios išvardintos skatinimo priemonės ir nėra detaliai nustatyta, kokiais atvejais kokios skatinimo priemonės yra taikomos.

AIEĮ 13 straipsnyje yra numatyta, kad tuo atveju, kai elektrinių įrengtoji suminė galia viršija šio straipsnio 3 dalyje nurodytų įrengtųjų galių dydžius, Vyriausybė patvirtina tolesnės elektrinių, perdavimo ir skirstomųjų tinklų, pažangiųjų tinklų ir elektros energijos akumuliavimo infrastruktūros plėtros tvarkos aprašą, tačiau nėra aišku, kas ir kokių veiksmų turi imtis tuo atveju, kai kurios nors vienos rūšies atsinaujinančius išteklius naudojančių elektrinių įrengtoji galia pasiekia šiame straipsnyje nurodytus uždavinius.

AIEĮ 20 straipsnio 12 dalyje numatyta, kad gaminančias vartotojais gali būti buitiniai vartotojai, įrengę ne didesnės kaip 10 kW galios saulės šviesos energijos elektrinės, ir biudžetinės bei viešosios įstaigos, įrengusios ne didesnės nei 50 kW galios saulės šviesos energijos elektrines ant valstybei ar savivaldybei priklausančių pastatų, kuriuose biudžetinės ar viešosios įstaigos valdo patikėjimo teise. Visais atvejais įrengiamos saulės šviesos energijos elektrinės įrengtoji galia neturi viršyti pusės gaminančio vartotojo objektui suteiktos leistinosios naudoti galios dydžio.

Šiuo metu galiojančiame AIEĮ yra vartojama „gamintojo“ sąvoka, tačiau ši sąvoka ne visais atvejais yra vartojama tinkamai. Atsižvelgiant į tai, kad elektros energijos gamintojas pagal EEĮ yra asmuo, gaminantis elektros energiją ir turintis atitinkamą leidimą verstis šia veikla, t.y. asmuo turintis leidimą gaminti elektros energiją, AIEĮ 14, 15, 18, 19, 20 ir 21 straipsniuose šios sąvokos vartojimas neatitinka šių straipsnių turinio, t. y. tuo metu, kai elektrinė yra statoma, asmuo dar neturi leidimo gaminti elektros energiją, o tik vysto elektrinės statybos projektą ir turi leidimą plėtoti elektros energijos gamybos pajėgumus. Taip asmuo nėra gamintojas tuo metu, kai jis tik planuoja statyti ar įrengti elektrinę.

4. Kokios siūlomos naujos teisinio reguliavimo nuostatos ir kokių teigiamų rezultatų laukiama.

Efektyvus ir nuoseklus pagrįstų elektros energijos skirstymo poreikių tenkinimas yra įmanomas tik nustatant ilgalaikes elektros tinklų bei jų valdymo sistemų plėtros kryptis, planuojant ilgalaikių investicijų į skirstymo sistemą pajėgumus. Nors skirstomųjų tinklų operatoriai, plėtodami ir eksploatuodami skirstomuosius tinklus faktiškai rengia jų plėtros planus, kuriuose numatomi tinklų plėtojimo, atnaujinimo ir modernizavimo darbai, tačiau EEĮ aiškiai nereglamentuoja tokio planavimo proceso, nenustato jokių planavimo proceso esminių nuostatų. Ypatingai aktualus ilgalaikis planavimas yra plėtojant didelius skirstomuosius tinklus, nes tokių tinklų plėtra reikalauja didesnių investicijų, sudėtingesnio valdymo ir ilgesnio konkrečių projektų įgyvendinimo periodo. Riba – 100 tūkstančių vartotojų – gali būti ir kitokia, tačiau esmė dėl to nesikeistų, nes Lietuvoje veikia tik vienas tikrai didelis skirstomųjų tinklų operatorius, kuriam ir yra tikslinga reglamentuoti planavimo procesą. Siūloma EEĮ numatyti esmines didelių skirstomųjų tinklų planavimo nuostatas (rengimo ir peržiūrėjimo periodiškumą, derinimo procesą ir principus, kurių turima laikytis rengiant planą). Atsižvelgiant į tai, kad skirstymo paslaugos kainos yra reguliuojamos valstybės, projektu siūloma nustatyti, kad ir investicijos, daromos į skirstomuosius tinklus būtų derinamos su kainų reguliatoriumi – Valstybine kainų ir energetikos kontrolės komisija (toliau – Komisija). Taip pat siūloma, kad planai, kurie bus rengiami 10 metų periodui, būtų peržiūrimi kasmet, siekiant lankstumo ir sąlyginai operatyvaus reagavimo į elektros rinkoje vykstančius pokyčius, prisitaikant prie jų.

Siūlomi EEĮ pakeitimai, susiję su ilgalaikiu planavimu, padės užtikrinti EEĮ įtvirtintų bendrųjų principų – elektros energijos tiekimo ir elektros energetikos sistemos darbo saugumo ir patikimumo, efektyvių išmaniųjų elektros tinklų technologijų ir atsinaujinančių energijos išteklių panaudojimo elektros energetikos sektoriuje plėtros skatinimo – laikymąsi.

Europos Sąjungos trečiojo energetikos teisės aktų paketo elektros direktyva 2009/72/EB numato pažeidžiamų elektros energijos vartotojų kategoriją ir nurodo, kad valstybės narės turėtų užtikrinti didesnę šių vartotojų teisių apsaugą. Minėta direktyva nenustato pažeidžiamų vartotojų sąvokos, tokiu būdu patikėdama tai atlikti pačioms valstybėms narėms jų nacionaliniuose teisės aktuose. EEĮ siūloma nustatyti pažeidžiamų elektros energijos vartotojų terminą ir jo apibrėžtį, iš esmės nustatant du kriterijus – tokiu vartotoju gali būti laikomas tik fizinis asmuo (tuo atveju, jei tai šeima ar kitoks namų ūkio vienetas – tai fizinių asmenų grupė) ir tik toks elektros energijos vartotojas, kuris neturi pakankamų pajamų ir kuriam iš tiesų reikalinga didesnė apsauga užsitikrinant elektros energijos tiekimą jam (jo šeimai). Manytina, kad paprasčiausia (nekuriant atskiros asmenų tikrinimo sistemos) nustatyti pažeidžiamus vartotus būtų galima atsižvelgiant Lietuvos Respublikos piniginės socialinės paramos nepasiturintiems gyventojams įstatymo nuostatas, todėl apibrėžiant šių vartotojų sampratą duodama nuorodą į minėtą įstatymą.

EEĮ projektu taip pat siūloma atsisakyti EEĮ vartojamo termino „socialiai pažeidžiamas vartotojas“, kadangi toks terminas neatitinka pirmiau minėtoje direktyvoje vartojamo termino, suponuoja kitokius atitinkamų nuostatų tikslus nei minėta direktyva numato. Projektu siūloma sukonkretinti EEĮ įgyvendinančios institucijos kompetenciją, aiškiai nurodant, ką turi padaryti institucija, užtikrindama elektros prieinamumą pažeidžiamiems vartotojams. EEĮ taip pat siūloma nustatyti pažeidžiamų vartotojų papildomų apsaugos priemonių nebaigtinį sąrašą, kuris apimtų tik elektros energetikos sektoriaus priemones. Siūlomos nuostatos įstatymo lygmeniu nustatys išsamų reglamentavimą, kuris užtikrins tinkamą pažeidžiamų elektros energijos vartotojų apsaugą. EEĮ projektu siūloma nustatyti papildomų garantijų pažeidžiamiems vartotojams sąrašą, kuris jau yra reglamentuotas poįstatyminiu teisės aktu, tačiau, laikantis teisėkūros principų, turėtų būti nustatomas įstatymo lygmeniu.

Projektu siūloma patikslinti EEĮ naudojamus terminus „pažangieji elektros tinklai“ ir „pažangioji apskaitos sistema“. Šiuos terminus siūloma tikslinti atsižvelgiant į Valstybinės lietuvių kalbos komisijos 2010 m. spalio 28 d. protokoliniu nutarimu Nr. PN-6 patvirtintą rekomendaciją dėl angliško žodžio smart atitikmens, pagal kurią šis svetimžodis keistinas į žodį „išmanusis“. Taip pat siūloma šiuos patikslintus terminus apibrėžti EEĮ 2 straipsnyje, nes praktikoje taikant nuostatas, kuriose naudojami šie terminai, atsiranda skirtingų interpretacijų dėl jų reikšmės. Projektu siūloma patikslinti ir kitas nuostatas, susijusias su išmaniaisiais tinklais ir išmaniąja apskaita. Siūloma patikslinti ir aiškiau nustatyti Lietuvos Respublikos energetikos ministerijos (toliau – Energetikos ministerija) kompetenciją išmaniųjų tinklų ir išmaniosios apskaitos srityje nustatant, kad ši ministerija tvirtintų ne tik teisinio apibrėžtumo neturinčius dokumentus – kryptis, gaires, tačiau taip pat nustatytų reikalavimus minėtoje srityje. Šiuo metu, EEĮ nesant konkrečių nuostatų dėl kompetencijos, Energetikos ministerija neturi teisinio pagrindo priiminėti įpareigojančių teisės aktų siekiant įgyvendinti formuojamą valstybės politiką išmaniųjų tinklų ir išmaniosios apskaitos srityje.

EEĮ projektu siūloma papildyti garantinį elektros energijos tiekimą reglamentuojančias nuostatas sukonkretinant garantinio tiekimo paslaugos teikimo pradžios ir pabaigos momentus, bei įspėjimo terminus arba atvejus, kuomet šie terminai netaikyti. Šios nuostatos leis užtikrinti sklandų garantinio tiekimo paslaugos teikimą ir leis išvengti ginčų tarp elektros rinkos dalyvių dėl paslaugos teikimo.

EEĮ projektu siūloma nustatyti, kad popierinės sąskaitos už elektros energiją ir su energijos tiekimu susijusias paslaugas gali būti apmokestinamos. Tokiu būdu tiekėjai ir tinklų operatoriai, siekdami būti atsakingais ir taupyti gamtinius bei finansinius išteklius, galės apmokestinti popierinių sąskaitų teikimą, taip paskatindami vartotojus rinktis gamtą tausojantį sąskaitos pateikimo būdą (elektronines sąskaitas, informacijos pateikimą tiekėjo ar operatoriaus informacinėje sistemoje ar kt.).

EEĮ projektu siūloma įstatymo lygmeniu reglamentuoti centralizuotos prekybos elektros energija, pagamintos iš atsinaujinančių energijos išteklių, esmines nuostatas, kurios apimtų prekybos principus ir reikalavimus Energetikos ministerijos paskirtai įmonei, vykdančiai minėtą prekybą. Paskirtajai įmonei siūloma nustatyti atitinkamus reikalavimai, atsižvelgiant į tai, kad nuo jos vykdomos veiklos priklausys iš atsinaujinančių energijos išteklių pagamintos elektros energijos realizavimas ir šios energijos gamintojų veiklos tęstinumas, o dėl to ir šios energijos gamybos tęstinumas. Bent dviejų mėnesių atsiskaitymo su gamintojais finansinis pajėgumas reikalingas siekiant užtikrinti superkamos elektros realizavimą ir laiku vykdyti atsiskaitymus su gamintojais, kurie ne visąlaik sutampa su superkančiosios įmonės pajamų už parduotą elektros energiją gavimu. Kitaip tariant, įmonė turi turėti pakankamą finansinį pajėgumą, kad pajamų srautai, jų nevienalaikiškumas neįtakotų jos funkcijų vykdymo. Atsižvelgiant į siūlomų nuostatų pobūdį, jos turėtų būti nustatytos įstatyme, o ne įstatymą įgyvendinančiuose teisės aktuose, kaip yra šiuo metu. Nors siūlomos nuostatos iš esmės nesukurs naujo teisinio reguliavimo, tačiau užtikrins įstatymo nuostatų nuoseklumą ir aiškumą, užpildant šiuo metu aiškiai įstatymo lygmenyje nereglamentuotą viešuosius interesus atitinkančių paslaugų schemos aspektą. Projektu siūlomos nuostatos, sudarys aiškų teisinį pagrindą iš viešuosius interesus atitinkančių paslaugų lėšų kompensuoti centralizuotos prekybos elektros energija, pagamintos iš atsinaujinančių energijos išteklių, sąnaudas, užtikrins atsinaujinančius energijos išteklius naudojant pagamintos elektros energijos realizavimą laisvoje elektros energijos rinkoje. Pažymėtina, kad, neužtikrinus centralizuoto šios elektros energijos realizavimo, turėtų būti priverstinai stabdoma jos gamyba arba ji pardavinėjama ypatingai žema kaina, dėl ko dar labiau didėtų viešuosiuos interesus atitinkančių paslaugų lėšų poreikis.

EEĮ projektu siūloma numatyti Komisijai funkciją derinti operatorių pagal Komisijos patvirtintą metodiką apskaičiuotus išduodamų prijungimo sąlygų ir išankstinių prijungimo sąlygų parengimo elektros energijos persiuntimo ir (ar) tiekimo nutraukimo, apribojimo, atnaujinimo ir elektros apskaitos prietaiso rodmenų nuskaitymo paslaugų įkainius. Nustačius atskirus įkainius, šios tinklo operatoriaus teikiamos paslaugos sąnaudos būtų atskirai apskaičiuojamos ir dengiamos tik tų asmenų, kurie sukelia šias sąnaudas. Tokiu būdu trečiųjų asmenų sukeliamos sąnaudos nebūtų įtraukiamos į esamiems elektros energijos vartotojams taikomas elektros energijos kainas ir tarifus, o būtų apmokamos tų asmenų, kurie jas sukėlė. Be to, išduodamų prijungimo sąlygų ir išankstinių prijungimo sąlygų parengimo įkainių nustatymas ir taikymas leis išvengti asmenų piktnaudžiavimo atvejų, kai šios paslaugos prašoma realiai nesiekiant prisijungti prie elektros tinklų, o dėl kitų sumetimų (pavyzdžiui, ieškoma patraukliausios vietos ūkinei – komercinei veiklai vykdyti).

Perdavimo sistemos operatorius, įgyvendindamas EEĮ 30 straipsnio 1 dalies 8 punkto jam suteiktą teisę, iš balansavimo energijos tiekėjų reikalauja atitinkamo prievolių įvykdymo užtikrinimo, kurio dydis nustatomas šių teikėjų su perdavimo sistemos operatoriumi sudaromose balansavimo elektros energijos pirkimo–pardavimo sutartyse. Perdavimo sistemos operatorius, reaguodamas į situaciją elektros rinkoje 2013 m. antroje pusėje, nuo 2014 m. ženkliai padidino balansavimo energijos teikėjų prievolių įvykdymo užtikrinimo dydį, dėl ko pastarieji kreipėsi ir į Energetikos ministeriją, ir į Komisiją. Vis dėlto institucijoms nebuvo teisinio pagrindo vertinti nustatytą prievolių įvykdymo užtikrinimo dydį ar juo labiau nurodyti perdavimo sistemos operatoriui jį keisti. Atsižvelgiant į šią praktinę situaciją, projektu siūloma numatyti išankstinę pirmiau nurodytų sutarčių sąlygų vertinimo procedūrą, kuri užtikrintų objektyvių ir pagrįstų sąlygų nustatymą.

EEĮ projektu siūloma patikslinti viešuosius interesus atitinkančių paslaugų (toliau – Paslaugos) schemos reglamentavimą įstatymo lygmeniu, perkeliant dalį nuostatų iš įstatymo įgyvendinamųjų teisės aktų ir papildant EEĮ kitomis nuostatomis, kurios, siekiant teisinio aiškumo, nustatytinos įstatymo lygmenyje. Siūloma patikslinti Paslaugų sąrašą įtraukiant į jį veiklas, kurios pagal AIEĮ taip pat yra laikomos Paslaugomis ar tiesiogiai ir neatsiejamai su jomis susijusios veiklos. Tuo pat metu, siekiant teisinio aiškumo ir nuoseklumo, siūloma apriboti galimybę kitais įstatymais vienas ar kitas veiklas pripažinti Paslaugomis ir siūloma nustatyti, kad kitų įstatymų nuostatos, reglamentuojančios Paslaugas, galėtų būti taikomos tik tiek, kiek neprieštarauja EEĮ, t. y. jei kokios nors veiklos EEĮ nebus įtrauktos į Paslaugų sąrašą, tai jos negalės būti laikomos Paslaugomis ir negalės būti finansuojamos iš Paslaugų lėšų. Pažymėtina tai, kad EEĮ nustato Paslaugų sąrašą, dėl kuriame esančių Paslaugų Vyriausybė ar jos įgaliota institucija atliktų analizę. Manytina, kad tokios analizės metu iš anksto būtų atsakoma į skirtingų subjektų keliamus klausimus dėl vienos ar kitos Paslaugos būtinumo ir būtų aiškiai įvardinama šių Paslaugų nauda visuomenei, o gal ir atsisakoma kokių nors Paslaugų numatant, kad tam tikrą situaciją galima sėkmingai išspręsti rinkos sąlygomis.

EEĮ projektu taip pat siūloma aiškiai nustatyti, kam gali būti naudojamos Paslaugų lėšos, kadangi šio klausimo galiojantys teisės aktai apskritai nereglamentuoja. Be to, projektu siūloma aiškiai nustatyti asmenis, iš kurių yra renkamos ir nerenkamos Paslaugų lėšos, ir taip išspręsti kylančias diskusijas šiuo klausimu. Projektu siūloma reglamentuoti ir Paslaugų lėšų administratoriaus parinkimo kriterijus. Vienas esminių reikalavimų šias funkcijas vykdančiam asmeniui – būti valstybės tiesiogiai ar netiesiogiai, per kitus asmenis, kontroliuojama energetikos įmone, atitinkančia kitus papildomus kriterijus. Toks reikalavimas nustatomas, nes, šią funkciją pavedus privačiam subjektui, padidėtų Paslaugų lėšų valdymo rizika. Galbūt sukūrus efektyvų Paslaugų lėšų administratoriaus veiklos priežiūros mechanizmą ir būtų galima šių lėšų administratoriumi skirti ir ne valstybės tiesiogiai ar netiesiogiai kontroliuojamą įmonę, kuri būtų parenkama taikant konkurencingas procedūras. Vis dėlto pažymėtina, kad tokio mechanizmo sukūrimas ir taikymas, projekto rengėjų vertinimu, sukeltų reikšmingus, tačiau iš esmės nereikalingus Paslaugų lėšų administravimo kaštus, kuriuos turėtų dengti Lietuvos elektros energijos vartotojai. Pažymėtina ir tai, kad projektu siūlomas nustatyti reglamentavimas iš esmės nėra naujas, nes kriterijai Paslaugų lėšų administratoriui jau yra nustatyti EEĮ įgyvendinamuosiuose teisės aktuose. Siūlomais Paslaugas reglamentuojančių nuostatų pakeitimais siekiama užtikrinti skaidresnį Paslaugų teikimo mechanizmą ir jo finansavimą.

EEĮ projektu siūloma aiškiai nustatyti servitutų, nustatomų operatoriui nepriklausančios žemės sklypuose statant naujus elektros tinklus, atlygintinumą. Iki šiol energetikos srities teisės aktai nenustatė aiškaus imperatyvo atlyginti privačios žemės savininkams už servituto nustatymą žemės sklypui, kai buvo statomi nauji elektros tinklai, o šio klausimo sprendimas buvo paliktas kiekvienu konkrečiu atveju spręsti elektros tinklų operatoriui ir žemės savininkui. Manytina, kad nustačius aiškią pareigą ir tvarką atsilyginti už daiktinių teisių į žemę suvaržymus (servitutą) bus paprasčiau ir greičiau sprendžiami žemės naudojimo naujiems elektros tinklams tiesti klausimai, dėl ko sumažėtų ir naujų elektros vartotojų įrenginių prijungimo prie elektros tinklų paslaugos suteikimo trukmė. Pažymėtina, kad šios paslaugos teikimo trukmė, be kita ko, yra vertinama Pasaulio bankui sudarant „Doing business“ ataskaitas, pagal kurias lyginamas valstybėse esančių reguliacinių ir kitų sąlygų palankumas verslui. Be to, 2015 m. atsiradusi teismų praktika aiškiai suformulavo nuostatas dėl servitutų, nustatomų elektros tinklams tiesti ir eksploatuoti, atlygintinumo. Dėl to, siekiant užtikrinti elektros vartotojų interesus, EEĮ projektu siūloma riboti maksimalų kompensacijos dydį, tokiu būdu išvengiant nepagrįsto ir nekontroliuojamo elektros persiuntimo paslaugos brangimo (šios kompensacijos būtų laikomos pagrįstomis elektros tinklų plėtros ir eksploatavimo sąnaudomis, įvertinamomis nustatant elektros persiuntimo paslaugos tarifus). Maksimalus kompensacijos dydis bus nustatomas pagal Vyriausybės metodiką, kuri įpareigos kiekvienu konkrečiu atveju atsižvelgti į sunaikintų sodinių, pasėlių, iškirsto miško rinkos vertę bei nuostolius, atsiradusius dėl galimybės naudoti žemės sklypą ar jo dalį pagal pagrindinę žemės naudojimo paskirtį praradimo. Taigi, kompensacijų dydis bus iš esmės lygus ar artimas realiems asmenų praradimams dėl apribojimų naudotis žeme nustačius servitutą. Be to, savininkai, nesutinkantys su kompensacijos dydžiu, turės galimybę nesudarinėti sutarties dėl servituto sudarymo ar teisingo atlyginimo klausimą spręsti teisme.

EEĮ projekto 28 straipsniu siūloma reglamentuoti ir anksčiau įstatymu nustatytų servitutų kompensavimo tvarkos esmines nuostatas. Konkrečią tvarką nustatys Vyriausybė nutarimu, atsižvelgdama į preliminarų kompensacijų dydį ir jo įtaką elektros energijos tarifams. Šią tvarką ir kompensacijų mokėjimą per 2 metus siūloma nustatyti siekiant išvengti galimo staigaus lėšų, skirtų kompensacijoms, poreikio susidarymo, jei vienu metu dėl kompensacijų į elektros tinklų operatorius kreiptųsi didelė dalis žemės ar kitų nekilnojamųjų daiktų savininkų. Siūloma numatyti šios tvarkos parengimo ir įsigaliojimo atidėjimą, nes rengiant tvarką bus būtina atlikti preliminarų suminio kompensacijų dydžio vertinimą ir nustatyti, kokia apimtimi kompensacijos įtakos elektros energijos tarifus.

Siūloma EĮ 2 straipsnyje apibrėžti energetikos sektoriuje naudojamų terminų „išmanusis tinklas“ ir „išmaniosios apskaitos sistema“ apibrėžtis, nes praktikoje taikant nuostatas, kuriose naudojami šie terminai, atsiranda skirtingų interpretacijų dėl jų reikšmės. Terminus siūloma apibrėžti taip, kaip jie apibrėžiami Europos Komisijos 2014 m. spalio 10 d. rekomendacijoje dėl pažangiųjų tinklų ir pažangiųjų apskaitos sistemų poveikio duomenų apsaugai vertinimo formos (2014/724/ES). Terminai tikslinami pakeičiant žodį „pažangūs“ į išmanūs“ atsižvelgiant į Valstybinės lietuvių kalbos komisijos 2010 m. spalio 28 d. protokoliniu nutarimu Nr. PN-6 patvirtintą rekomendaciją dėl angliško žodžio smart atitikmens, pagal kurią šis svetimžodis keistinas į žodį „išmanusis“. Siūlomi nustatyti terminai yra bendri ir aktualūs elektros, šilumos energijos ir gamtinių dujų sektoriams. Juos patikslinantys požymiai galės būti nustatant reguliavimą kiekvieno iš šių sektorių specialiuose teisės aktuose.

Siūloma pakeisti EĮ 9 straipsnio 3 dalies 3 punktą išbraukiant antrąjį sakinį (panaikinant nemokamą atitikties efektyvumo reikalavimams patikrinimą buitiniams vartotojams), nes ši nuostata prieštarauja Lietuvos Respublikos biudžeto sandaros įstatymo nuostatoms. Atitikties efektyvumo reikalavimams patikrinimo paslauga buitiniams vartotojams bus teikiama jų lėšomis (atsiskaitant už paslaugą). Pažymėtina, kad aptariama EĮ nuostata dėl nemokamo atitikties efektyvumo reikalavimams tikrinimo šiuo metu realiai nėra įgyvendinama, nes pati Valstybinė energetikos inspekcija prie Energetikos ministerijos (toliau – Inspekcija) jos neatlieka (nepriskirta jos kompetencijai). Šiuos auditus atlieka privatūs ūkio subjektai, kuriems pagal dabartinį reglamentavimą negali būti skiriamos biudžeto lėšos siekiant užtikrinti nemokamą atitikties efektyvumo reikalavimams tikrinimą buitiniams vartotojams.

Siūloma pakeisti EĮ 9 straipsnio 3 dalies 4 punktą numatant, kad Inspekcijos atstovai, atsižvelgdami į atitinkamų institucijų prašymus, teikia pagalbą ir konsultuoja tyrimus atliekančias institucijas techninio pobūdžio klausimais bei tokiu būdu dalyvauja tiriant nelaimingus atsitikimus, įvykusius buityje, o ne inicijuoti pačius tyrimus. Inspekcijos atliktas tyrimas dėl nelaimingo atsitikimo buityje dubliuoja teisėsaugos institucijų atliekamus veiksmus.

EĮ projektu siūloma patikslinti ir aiškiau nustatyti Energetikos ministerijos kompetenciją išmaniųjų tinklų ir išmaniosios apskaitos srityje nustatant, kad ši ministerija tvirtintų ne tik teisinio apibrėžtumo neturinčius dokumentus – kryptis, gaires, tačiau taip pat nustatytų reikalavimus minėtoje srityje. Šiuo metu, įstatymuose nesant konkrečių nuostatų dėl kompetencijos, Energetikos ministerija neturi teisinio pagrindo priiminėti įpareigojančių teisės aktų siekiant įgyvendinti formuojamą valstybės politiką išmaniųjų tinklų ir išmaniosios apskaitos srityje.

EĮ projektu siūloma patobulinti EĮ 21 straipsnio 5 dalies 4 punkte numatytą licencijos, leidimo ar atestato galiojimo sustabdymo pagrindą, numatantį galimybę šį pagrindą taikyti tik esant teistumui dėl nusikalstamų veiklų, kurios padarytos disponuojant naftos produktais. EĮ nuostatos, reglamentuojančios licencijavimą, leidimų išdavimą ir atestavimą, taikytinos ne vien tik naftos segmente veikiančių asmenų atžvilgiu, tačiau ir kitoms energetikos sritims (elektros, gamtinių dujų ir kitoms), todėl toks galiojimo sustabdymo pagrindo susiaurinimas neturi jokio loginio ar dalykinio pagrindo. Pritarus siūlymui, sumažės nusikalstamų veikų atvejų ir jų pasireiškimo rizika ne tik naftos sektoriuje, tačiau ir elektros, gamtinių dujų ir kituose energetikos sektoriuose, kadangi nusikalstamas veikas padarę asmenys negalės vykdyti licencijomis, leidimais ar atestatais valstybės reguliuojamų veiklų energetikos sektoriuje. Pažymėtina, kad licencijomis, leidimais ar atestatais reguliuojamos veiklos reikalauja valstybės priežiūros dėl saugumo, didesnės rizikos ar kitų veiksnių, todėl asmenys, teisti už nusikalstamas veikas, neturėtų užsiimti atitinkamomis veiklomis energetikos sektoriuje, taip išvengiant papildomų rizikų vykdant šias veiklas.

Patikslinti EĮ 30 straipsnio 2 dalį numatant, kad ne kiekvienas energijos apskaitos prietaisas yra įregistruotas registre, o tokių apskaitos prietaisų metrologinė patikra yra atlikta ir jų naudojimas yra galimas.

Valstybės kontrolė 2015 m. vasario 27 d. parengė ir paskelbė valstybinio audito ataskaitą Nr. VA-P-20-3-2 „Valstybinio audito ataskaitoje „Elektros energetikos sektoriaus pertvarka“ pateiktos rekomendacijos įgyvendinimas“, kuriuo siūloma teisės aktuose Komisijai suteikti teisę gauti visą reikalingą informaciją iš dukterinių ir asocijuotų elektros energetikos įmones aptarnaujančių bendrovių, apie jų sąnaudas, pajamas, sutartinius įsipareigojimus ir kainodaras, kurie įtakoja valstybės reguliuojamas kainas, kai su jomis sudaromi vidaus sandoriai arba paslaugos perkamos iš vienintelio tiekėjo. Atlikto audito metu nustatyta, kad

- elektros energetikos įmonėms sudarant vidaus sandorius su dukterinėmis bendrovėmis arba tada, kai darbai, prekės ar paslaugos įsigyjamos iš vienintelio tiekėjo, nėra konkurencijos, todėl yra rizika, kad šių darbų, prekių ar paslaugų kainos gali neatitikti rinkos kainų;

- teikiamų aptarnavimo paslaugų įkainiai apskaičiuojami pagal sandorio metu patirtas pastoviąsias ir kintamas sąnaudas, kurių nevertina nei Komisija, nei kitos kontroliuojančios institucijos, o šios sąnaudos turi įtakos elektros perdavimo ir skirstymo kainai;

- elektros energetikos įmonių vykdyti pirkimai konkurencinėje aplinkoje yra ekonomiškesni nei sudaromi vidaus sandoriai;

- viešųjų pirkimų konkurso būdu laimėtų ir pasirašytų sutarčių bendrasis pelningumas yra reikšmingai mažesnis negu sutarčių, sudarytų vidaus sandoriais;

- elektros energetikos įmonės steigia naujas dukterines ir asocijuotas įmones, su kuriomis sudaromi vidaus sandoriai nekonkurencinėje aplinkoje.

Audito metu nustatytos aplinkybės yra aktualios ne vien elektros energetikos sektoriui, nes kitų energetikos sektorių įmonės taiko ar gali taikyti analogiškas priemones. Valstybės kontrolės ataskaitoje įvardintos rizikos yra aktualios ne vien elektros energetikos sektoriuje, o su jomis susiduriama ir kituose energetikos sektoriuose. Energetikos ministerija, įgyvendindama Valstybės kontrolės rekomendaciją ir atsižvelgdama į Lietuvos Respublikos Seimo Ekonomikos komiteto 2015 m. gegužės 13 d. sprendimą (protokolo Nr. 108-P-11), siūlo Valstybės kontrolės numatytą priemonę valstybės reguliuojamų energetikos kainų skaidrumui ir pagrįstumui užtikrinti nustatyti EĮ ir taikyti ją ne tik elektros energetikos sektoriuje, tačiau ir kituose energetikos sektoriuose, kuriuose valstybė reguliuoja energetikos įmonių teikiamų paslaugų ir tiekiamų prekių kainas. Taip bus užtikrintas didesnis valstybės reguliuojamų elektros energijos kainų ir tarifų nustatymo skaidrumas ir objektyvumas visame energetikos sektoriuje.

EĮ projektu siūloma patobulinti ir bendrai naudojamų energetikos objektų perdavimo energetikos įmonėms tvarką. Šių pakeitimų poreikį lemia Valstybės kontrolės 2012 m. 19 savivaldybių atlikto valstybinio (finansinio) audito rezultatai. Audito metu nustatyta, kad savivaldybės savo veikloje nenaudoja valstybei priklausančių ir savivaldybėms patikėjimo teise perduotų valdyti elektros energetikos objektų (elektros linijų, transformatorinių ir kt.). Taip pat konstatuota, kad EĮ nuostatos dėl valstybės turto pardavimo energetikos įmonėms yra įgyvendinamos lėtai. Valstybės kontrolė kreipėsi į Energetikos ministeriją dėl audito metu nustatytų aplinkybių įvertinimo, nuomonės apie EĮ 37 straipsnio nuostatų įgyvendinimo galimybes ir dėl nurodymo, kaip būtų galima išspręsti susidariusią teisinę situaciją. Buvo nuspręsta, kad situaciją iš esmės spręstų reglamentavimo pakeitimas, kuris leistų supaprastinti ir pagreitinti perdavimo procedūras. Paminėtina, kad šiuo metu paplitusi praktika, jog savivaldybėms perduoti energetikos objektai yra eksploatuojami energetikos įmonių panaudos pagrindas, nors tai yra draudžiama įstatymų. Taigi siekiant išspręsti susidariusią situaciją, siūloma numatyti nuostatas, palengvinančias ir pagreitinančias valstybei ir savivaldybėms nuosavybės teise priklausančių energetikos objektų perdavimą energetikos įmonėms.

Būtina pažymėti, kad valstybei ar savivaldybėms priklausančių bendrai naudojamų energetikos objektų perdavimas leis atsisakyti valstybės bei savivaldybių institucijoms ir įstaigoms nebūdingų veiklų vykdymo ir užtikrins tinkamą ir profesionalų šių objektų eksploatavimą. Pritarus EĮ projektui bus supaprastinta ir palengvinta bendrai naudojamų energetikos objektų perdavimo energetikos įmonėms tvarka, kuri iki šiol trukdė efektyviam šio proceso įgyvendinimui. Supaprastintos nuostatos leis greičiau įgyvendinti Valstybės kontrolės rekomendacijas ir užtikrins tinkamą šių energetikos objektų eksploatavimą juos perdavus energetikos įmonėms. Būtent dėl tinkamo ir teisės aktus atitinkančio energetikos objektų eksploatavimo užtikrinimo yra numatyta, kad valstybei ir savivaldybėms priklausantys energetikos objektai būtų perduodami tik tiems asmenims, kurie turi atitinkamą kvalifikaciją juos eksploatuoti (dažniausiai šiuos objektus įsigyja skirstomųjų tinklų operatoriai, kurie atitinkamoje teritorijoje vykdo savo veiklą). Be to, siūloma numatyti galimybę savivaldybėms kompensuoti energetikos objektų, priklausančių valstybei, perdavimo energetikos įmonėms metu patirtas sąnaudas (turto vertinimo ir kitas būtinas). Lėšos, gaunamos už objektų pardavimą, turi patekti į valstybės biudžetą, kadangi jos yra gaunamos už valstybės turtą, todėl savivaldybių sąnaudos, patiriamos parduodant joms nepriklausantį turtą, yra niekaip nepadengiamos. Tikimasi, kad, numačius energetikos objektų pardavimo sąnaudų kompensavimą savivaldybėms, savivaldybių funkcijoms vykdyti nereikalingų energetikos objektų perdavimas energetikos įmonėms turėtų paspartėti.

Tikslinant EĮ, siūloma peržiūrėti ir šio įstatymo 37 straipsnio 1 dalį, kiek ji nėra suderinama su to paties straipsnio 2 dalimi, ta dalimi, kuria reglamentuojama valstybei ir savivaldybėms priklausančių objektų išpirkimas. Taip pat siūlytina atisakyti sodininkų bendrijų išskyrimo, nes tam nėra jokio objektyvaus pagrindo, t. y. iš jų objektai išperkami ta pačia tvarka, kaip ir iš kitų fizinių ar juridinių asmenų.

AIEĮ projektu siūloma atlikti AIEĮ pakeitimus suderinant jo nuostatas su kartu teikiamo EEĮ projektu. Pritarus projektams, įstatymo lygmeniu bus nuosekliai ir aiškiai reglamentuota centralizuota prekyba elektros energija, pagaminta iš AEI.

AIEĮ projektu siūloma panaikinti elektros energijos gamybos iš AEI skatinimo priemonę – atleidimą nuo balansavimo atsakomybės didelėms elektrinėms. Siūlytina nuo AIEĮ projekto įsigaliojimo panaikinti šią skatinimo priemonę AEI elektrinėms, kurių įrengtoji galia yra lygi arba didesnė nei 500 kW arba, esant gamybai iš vėjo energijos, didesnė nei 3 MW arba bandomiesiems vėjo elektrinių projektams, kurių įrengtoji elektros energijos galia yra 3 ir daugiau MW ar elektrinę sudaro 3 ir daugiau elektros gamybos įrenginių, atsižvelgiant į Europos Komisijos 2014 m. birželio 28 d. komunikato Nr. 2014/C 200/1 „2014–2020 m. Valstybės pagalbos aplinkos apsaugai ir energetikai gairės“ (OJ C 200, 2014, p. 1-55) nuostatas, kuriomis siekiama skatinti atsinaujinančių išteklių elektros energijos integraciją į rinką. Pritarus projektu siūlomoms nuostatoms, atleidimas nuo balansavimo atsakomybės ir toliau būtų taikomas elektrinėms, kurių įrengtoji galia yra mažiau nei 500 kW arba parodomųjų projektų atvejais, išskyrus kai įrengiamų vėjo elektrinių galia lygi arba didesnė nei 3 MW ar elektrinę sudaro 3 ir daugiau gamybos vienetų, ir kurios neturi didelės įtakos elektros tinklų valdymui, elektros energijos vartojimo ir gamybos balanso išlaikymui.

Patikslinus AIEĮ apibrėžtas ir vartojamas sąvokas, taip pat aiškiai reglamentavus šiame įstatyme numatytų skatinimo priemonių taikymo galimybes bus pašalinti neapibrėžtumai, su kuriais susiduriama taikant šiuo metu galiojančio AIEĮ nuostatas.

AIEĮ projekte numatoma, kad skatinimo priemonės, numatytos AIEĮ 3 straipsnio 2 dalies 2-6 punktuose taikomos tik asmenims, įgijusiems teisę į skatinamąjį tarifą, o kitais atvejais netaikomos. Tokiu būdu bus aiškiai apibrėžtos AIEĮ numatytų skatinimo priemonių taikymo galimybės.

AIEĮ projekte siūloma panaikinti galiojančio įstatymo nuostatą (5 str. 1 d. 3 p.), pagal kurią Vyriausybė tvirtina Nacionalinės atsinaujinančių energijos išteklių plėtros programos tarpinstitucinį veiklos planą, ir paliekama galioti nuostata, kad šią programą pagal kompetenciją įgyvendina valstybės ir (ar) savivaldybės institucijos, įstaigos ir (ar) kiti asmenys. Atsižvelgiant į AIEĮ 5 straipsnio pakeitimus, atlikti AIEĮ 40 straipsnio patikslinimai. AIEĮ projekte siūloma pripažinti netekusia galios galiojančio įstatymo nuostatą, pagal kurią Vyriausybė ar jos įgaliota institucija tvirtina Nacionalinį atsinaujinančių išteklių energijos naudojimo plėtros veiksmų planą, kadangi vadovaujantis Strateginio planavimo metodikos, patvirtintos Lietuvos Respublikos Vyriausybės 2002 m. birželio 6 d. nutarimu Nr. 827 „Dėl Strateginio planavimo metodikos patvirtinimo“, 4.3.5 papunkčiu, veiksmų planus tvirtina atitinkamas ministras arba keli ministrai bendru įsakymu.

Projekte siūloma atsisakyti AIEĮ 6 straipsnio 5 punkto, kuriame nustatyta, kad Energetikos ministerija išduoda atestatus elektros energijos, šilumos ir (ar) vėsumos energijos, dujų gamybos iš atsinaujinančių energijos išteklių pajėgumams, taip pat atsinaujinančių energijos išteklių naudojimo įrenginiams transporto sektoriuje eksploatuoti, kadangi tokių atestatų Energetikos ministerija neišduoda ir nenumatoma, kad tokie būtų išduodami. Nėra praktinio poreikio išskirti ir taikyti kitokias tvarkas, nei šiuo metu galioja bet kokiems kitiems, ne atsinaujinančius energijos išteklius naudojantiems įrenginiams eksploatuoti.

Be to, siūloma atsisakyti AIEĮ 13 straipsnio 3 dalies 1 ir 2 punktuose numatytų nuostatų, kad pasiekus 10 MW saulės šviesos energijos elektrinių ar 500 MW vėjo elektrinių įrengtąją galią Vyriausybė parengia ir patvirtina tolesnės saulės šviesos energijos elektrinių ir vėjo elektrinių, perdavimo ir skirstomųjų tinklų, pažangiųjų tinklų ir elektros energijos akumuliavimo infrastruktūros plėtros tvarkos aprašą, o AIEĮ projekto 6 straipsnyje (AIEĮ 13 straipsnio 4 dalies pakeitimas) nustatyti, kad tuo atveju, kai bet kokios technologijos elektrinių įrengtoji suminė galia pasiekia AIEĮ nustatytus uždavinius, Energetikos ministerija ne vėliau kaip per mėnesį apie tai informuoja Vyriausybę ir, atsižvelgdama į Nacionalinės energetinės nepriklausomybės strategijos nuostatas, pateikia pasiūlymus dėl tolesnio tos rūšies atsinaujinančių energijos išteklių naudojimo elektros energijai gaminti.

AIEĮ projekte taip pat siūloma numatyti atvejį, kada AIEĮ 15 straipsnyje numatytas prievolių įvykdymo užtikrinimas gali būti grąžinamas ne visa apimtimi, t. y. kai pradedama eksploatuoti mažesnės galios elektrinė nei nurodyta ketinimų protokole.

EEĮ ir AIEĮ projektuose praplečiamas elektros energijos gaminančių vartotojų ratas ir numatoma galimybė tiek fiziniams, tiek juridiniams asmenims, įrengusiems saulės šviesos energijos elektrines, vykdyti vadinamąją „dvipusę elektros energijos apskaitą“, t. y. pagamintą elektros energiją vartoti savo reikmėms, o nesuvartotą – tiekti į elektros tinklus, ir, esant poreikiui, ją atgauti iš tinklų. Papildomai patikslinta keičiamame EEĮ pateikta elektros energiją gaminančio vartotojo sąvoka.

Siūlymas pripažinti netekusiomis galios AIEĮ 21 straipsnio 8 dalies nuostatas grindžiamas siekiu mažinti VIAP lėšų poreikį ir tuo, kad esant visiškai išnaudotam elektros perdavimo tinklui vakarų Lietuvoje, elektrinių statytojai nesuinteresuoti išnaudoti esamų laisvų elektros perdavimo tinklo pajėgumų vidurio Lietuvoje, esant tokiai mažai (10 proc.) jų pačių investicijai į reikalingą elektros perdavimo tinklų plėtrą jų elektrinių prijungimui. Atkreiptinas dėmesys, kad šiuo metu AIEĮ nurodyta dalis dengiama visų elektros energijos vartotojų sąskaita (iš VIAP) ir nėra užtikrinamas optimalus esamo perdavimo tinklo išnaudojimas.

Atsižvelgiant į tai, kad privalomas biodujų supirkimas į gamtinių dujų tinklus prieštarautų trečiojo energetikos teisės aktų paketo direktyvos 2009/73/EB dėl gamtinių dujų vidaus rinkos bendrųjų taisyklių nuostatoms, kiek tai susiję su reikalavimu atskirti gamtinių dujų perdavimo veiklą nuo gamtinių dujų gavybos ir tiekimo veiklų, atskiriant perdavimo sistemos ir (arba) perdavimo sistemos operatoriaus nuosavybę nuo gavybos ir (arba) tiekimo veiklą vykdančių gamtinių dujų įmonių, AIEĮ projekte siūlomą atsisakyti AIEĮ 30 straipsnio 1 dalies nuostatos, kad biodujas superka dujų sistemų operatoriai.

Siekiant Lietuvos Respublikos gamtinių dujų įstatymo ir AIEĮ nuostatų nuoseklumo, siūloma AIEĮ 33 straipsnį pripažinti netekusiu galios, atsižvelgiant į tai, kad Lietuvos Respublikos gamtinių dujų įstatymo 49 straipsnio 3 dalyje yra numatytos analogiškos siūlomoms pripažinti netekusiomis galios nuostatoms.

AIEĮ projektu siūloma papildyti AIEĮ 41 straipsnį 5 punktu, jame aiškiai ir nedviprasmiškai nustatant, kad Nacionalinės atsinaujinančių energijos išteklių plėtros programos finansavimo šaltiniai, be kitų šiame straipsnyje numatytų galimybių, gali būti ir pajamos, gautos vykdant susitarimus dėl statistinių energijos perdavimų ar bendrus projektus. Šiuo metu galiojančio AIEĮ 41 straipsnio 5 punkte numatyta, kad šiai programai finansuoti gali būti naudojamos kitos lėšos, gautos Lietuvos Respublikos teisės aktų nustatyta tvarka, tačiau susitarimai dėl statistinių energijos perdavimų ar bendri projektai nėra teisės aktai, o siekiant užtikrinti gautų pajamų panaudojimą būtent atsinaujinančių energijos išteklių plėtrai, siūloma tai nustatyti įstatyme.

5. Numatomo teisinio reguliavimo poveikio vertinimo rezultatai (jeigu rengiant įstatymų projektus toks vertinimas turi būti atliktas ir jo rezultatai nepateikiami atskiru dokumentu), galimos neigiamos priimtų įstatymų pasekmės ir kokių priemonių reikėtų imtis, kad tokių pasekmių būtų išvengta

Priėmus įstatymus, neigiamų pasekmių nenumatoma.

6. Kokią įtaką priimti įstatymai turės kriminogeninei situacijai, korupcijai.

Priimti įstatymai neigiamos įtakos kriminogeninei situacijai ir korupcijai neturės.

7. Kaip įstatymų įgyvendinimas atsilieps verslo sąlygoms ir jo plėtrai.

Įstatymų įgyvendinimas neigiamos įtakos verslo sąlygoms ir jo plėtrai neturės. EEĮ projektas tik dar labiau prisidės prie siekio sukurti efektyviai veikiančią elektros energijos rinką.

EEĮ projekto įgyvendinimas sudarys papildomas prielaidas laisvos elektros rinkos vystymuisi į ją optimaliai integruojant atsinaujinančius energijos išteklius naudojant pagamintą elektros energiją, užtikrinant šios elektros energijos realizavimą rinkoje.

EEĮ projektas sudarys prielaidas skaidriam Paslaugų schemos veikimui užtikrinant, kad tik realią naudą visuomenei, taip pat ir verslui, duodančios paslaugos būtų įtraukiamos į Paslaugų sąrašą.

Nustatant įstatyminį pagrindą išmaniųjų tinklų ir išmaniosios apskaitos srityse bus sudarytos aiškesnės teisinės prielaidos plėtoti verslą šiose srityse.

EEĮ projekto ir jo įgyvendinamųjų teisės aktų pagalba pasiekus faktinį vartotojų elektros įrenginių prijungimo prie elektros tinklų suteikimo trukmės sumažėjimą bus tiesiogiai pagerinamos sąlygos verslui (ypač pradedančiajam).

8. Įstatymų inkorporavimas į teisinę sistemą, kokius teisės aktus būtina priimti, kokius galiojančius teisės aktus reikia pakeisti ar pripažinti netekusiais galios.

Susijusių EĮ ir AIEĮ projektai teikiami kartu su EEĮ projektu.

9. Ar įstatymų projektai parengtas laikantis Lietuvos Respublikos valstybinės kalbos, Teisėkūros pagrindų įstatymų reikalavimų, o įstatymų projektų sąvokos ir jas įvardijantys terminai įvertinti Terminų banko įstatymo ir jo įgyvendinamųjų teisės aktų nustatyta tvarka.

Įstatymo projektai parengti laikantis Lietuvos Respublikos valstybinės kalbos, Teisėkūros pagrindų įstatymų ir įvertinti Terminų banko įstatymų ir kitų teisės aktų nustatyta tvarka.

10. Ar įstatymo projektai atitinka Žmogaus teisių ir pagrindinių laisvių apsaugos konvencijos nuostatas ir Europos Sąjungos dokumentus.

Atitinka.

11. Jeigu įstatymams įgyvendinti reikia įgyvendinamųjų teisės aktų, – kas ir kada juos turėtų priimti.

Priėmus EEĮ projektą, Vyriausybė turės peržiūrėti ir, esant poreikiui, patikslinti Viešuosius interesus atitinkančių paslaugų teikimo tvarkos aprašą, patvirtintą Vyriausybės 2012 m. liepos 18 d. nutarimu Nr. 916 „Dėl Viešuosius interesus atitinkančių paslaugų elektros energetikos sektoriuje teikimo tvarkos aprašo patvirtinimo“, Viešuosius interesus atitinkančių paslaugų elektros energetikos sektoriuje lėšų administravimo tvarkos aprašą, patvirtintą Vyriausybės 2012 m. rugsėjo 19 d. nutarimu Nr. 1157 „Dėl Viešuosius interesus atitinkančių paslaugų elektros energetikos sektoriuje lėšų administravimo tvarkos aprašo patvirtinimo“, Atsinaujinančių energijos išteklių naudojimo energijai gaminti skatinimo tvarkos aprašą, patvirtintą Vyriausybės 2012 m. liepos 4 d. nutarimu Nr. 827 „Dėl Atsinaujinančių energijos išteklių naudojimo energijai gaminti skatinimo tvarkos aprašo patvirtinimo“, Papildomų garantijų socialiai pažeidžiamiems elektros energijos vartotojams taikymo tvarkos aprašą, patvirtintą Vyriausybės 2015 m. gegužės 27 d. nutarimu Nr. 527 „Dėl Papildomų garantijų socialiai pažeidžiamiems elektros energijos vartotojams taikymo tvarkos aprašo patvirtinimo“. Vyriausybė iki 2017 m. gegužės 1 d. taip pat turės patvirtinti tvarką, pagal kurią bus išmokamos kompensacijos žemės ir kitų nekilnojamųjų daiktų savininkams už nustatytus servitutus bei šių kompensacijų apskaičiavimo tvarką.

Energetikos ministerija turės peržiūrėti Elektros energijos tiekimo ir naudojimo taisykles, patvirtintas Lietuvos Respublikos energetikos ministro 2010 m. vasario 11 d. įsakymu Nr. 1-38 „Dėl Elektros energijos tiekimo ir naudojimo taisyklių patvirtinimo“, Elektros energijos gamintojų ir vartotojų elektros įrenginių prijungimo prie elektros tinklų tvarkos aprašą, patvirtintą Lietuvos Respublikos energetikos ministro 2012 m. liepos 4 d. įsakymu Nr. 1-127 „Dėl Elektros energijos gamintojų ir vartotojų elektros įrenginių prijungimo prie elektros tinklų tvarkos aprašo patvirtinimo“, ir galimai kitų teisės aktų nuostatas.

Komisija turės parengti išduodamų prijungimo sąlygų ir išankstinių prijungimo sąlygų parengimo, elektros energijos persiuntimo ir (ar) tiekimo nutraukimo, apribojimo, atnaujinimo ir elektros apskaitos prietaiso rodmenų nuskaitymo paslaugų įkainių apskaičiavimo metodiką.

Bus būtina peržiūrėti atskirų sektorių licencijų, leidimų ir atestatų išdavimą ir kitus aspektus reglamentuojančius teisės aktus ir, esant poreikiui, juos patikslinti.

Priėmus AIEĮ projektą, Vyriausybė turės peržiūrėti ir, esant poreikiui, patikslinti Atsinaujinančių energijos išteklių naudojimo energijai gaminti skatinimo tvarkos aprašą, patvirtintą Vyriausybės 2012 m. liepos 4 d. nutarimu Nr. 827„Dėl Atsinaujinančių energijos išteklių naudojimo energijai gaminti skatinimo tvarkos aprašo patvirtinimo“, Viešuosius interesus atitinkančių paslaugų teikimo tvarkos aprašą, patvirtintą Vyriausybės 2012 m. liepos 18 d. nutarimu Nr. 916„Dėl Viešuosius interesus atitinkančių paslaugų elektros energetikos sektoriuje teikimo tvarkos aprašo patvirtinimo“, ir Viešuosius interesus atitinkančių paslaugų elektros energetikos sektoriuje lėšų administravimo tvarkos aprašą, patvirtintą Vyriausybės 2012 m. rugsėjo 19 d. nutarimu Nr. 1157„Dėl Viešuosius interesus atitinkančių paslaugų elektros energetikos sektoriuje lėšų administravimo tvarkos aprašo patvirtinimo“, Lietuvos Respublikos Vyriausybės 2011 m. spalio 19 d. nutarimą Nr. 1217 „Dėl įgaliojimų suteikimo įgyvendinant Lietuvos Respublikos atsinaujinančių išteklių energetikos įstatymą“, Komisijos 2012 m. rugsėjo 28 d. nutarimą Nr. O3-279 „Dėl Viešuosius interesus atitinkančių paslaugų elektros energetikos sektoriuje kainos nustatymo metodikos patvirtinimo“, Komisijos 2011 m. liepos 29 d. nutarimą Nr. O3-229 „Dėl Skatinimo kvotų paskirstymo aukcionų nuostatų patvirtinimo“, kitus Komisijos nutarimus, tarp jų ir tuos, kuriais patvirtinti skatinimo kvotų paskirstymo aukcionų laimėtojai.

12. Kiek valstybės, savivaldybių biudžetų ir kitų valstybės įsteigtų fondų lėšų prireiks įstatymams įgyvendinti, ar bus galima sutaupyti (pateikiami prognozuojami rodikliai einamaisiais ir artimiausiais 3 biudžetiniais metais).

Biudžetų ir kitų valstybės įsteigtų fondų lėšų poreikio projektams įgyvendinti nenumatoma.

13. Įstatymų projektų rengimo metu gauti specialistų vertinimai ir išvados.

Įstatymų projektų rengimo metu specialistų vertinimų ir išvadų negauta.

14. Reikšminiai žodžiai, kurių reikia šiems projektams įtraukti į kompiuterinę paieškos sistemą, įskaitant Europos žodyno „Eurovoc“ terminus, temas bei sritis.

Reikšminiai įstatymų projektų žodžiai: „Elektros energetikos įstatymas“, „Vyriausybė“, „perdavimo sistemos operatorius“, „viešuosius interesus atitinkančios paslaugos“, „pažeidžiami elektros energijos vartotojai“, „išmanieji tinklai“, „išmaniosios apskaitos sistema“, „centralizuota prekyba elektros energija“, „balansavimo energijos tiekėjai“, „garantinis elektros energijos tiekimas“, „balansavimo elektros energijos pirkimo–pardavimo sutartis“, „skirstomųjų tinklų operatorius“, „prijungimo sąlygos“, „tinklų plėtros planavimas“, „ilgalaikis planavimas“, „atsinaujinantys energijos ištekliai“, „centralizuota prekyba“, „skatinimo priemonė“, „atleidimas nuo balansavimo atsakomybės“, „Energetikos įstatymas“, „energetikos objektų perdavimas“, „Valstybinės kainų ir energetikos kontrolės komisijos nuostatai“, „Valstybinė energetikos inspekcija“.

15. Kiti, iniciatorių nuomone, reikalingi pagrindimai ir paaiškinimai.

Nėra.