2014-11-	Nr.
Į	2014-11-05	Nr. XIIP-2467

Lietuvos Respublikos Seimui

DĖL LIETUVOS RESPUBLIKOS VALSTYBINIŲ PENSIJŲ ĮSTATYMO NR. I-730 4 IR 9 STRAIPSNIŲ PAKEITIMO ĮSTATYMO PROJEKTO NR. XIIP-2467

Išnagrinėję Lietuvos Respublikos valstybinių pensijų įstatymo Nr. I-730 4 ir 9 straipsnių pakeitimo įstatymo projektą Nr. XIIP-2467 (toliau – Projektas), teikiame šią pastabą:

Projektu siekiama pakeisti Lietuvos Respublikos valstybinių pensijų įstatymo reguliavimą taip, kad teisę į pirmojo ir antrojo laipsnio pensijas įgytų tik tie asmenys, kurių nuolatinė gyvenamoji vieta yra Lietuvos Respublikoje ir kurie iš kitos valstybės negauna panašaus pobūdžio pensijos. Vadinasi, tie asmenys, kurių nuolatinė gyvenamoji vieta yra kitose valstybėse narėse, netektų teisės į pirmojo ir antrojo laipsnio senatvės pensiją, kuriems šios pensijos priklauso už tam tikrus nuopelnus Lietuvos Respublikai.

Pažymėtina, kad tokiu reglamentavimu atitinkami asmenys būtų atgrasomi nuo teisės apsigyventi kitoje valstybėje narėje, kuri yra įtvirtinta Sutarties dėl Europos Sąjungos veikimo (toliau – SESV) 20 straipsnio 2 dalies a punkte ir 21 straipsnyje. Europos Sąjungos Teisingumo Teismas (toliau – Teisingumo Teismas) yra konstatavęs, kad tokios nacionalinės nuostatos, kurios numato nepalankesnes sąlygas tam tikriems valstybės piliečiams tik todėl, kad jie naudojosi savo laisve judėti ir apsigyventi kitoje valstybėje narėje, yra SESV 21 straipsniu visiems Sąjungos piliečiams pripažintų laisvių suvaržymas (pavyzdžiui, 2002 m. liepos 11 d. Sprendimo D’Hoop, C‑224/98, ECLI:EU:C:2002:432, 31 punktas; 2004 m. balandžio 29 d. Sprendimo Pusa, C-224/02, ECLI:EU:C:2004:273, 19 punktas; 2006 m. spalio 26 d. Sprendimo Tas-Hagen, C-192/05, ECLI:EU:C:2006:676, 31 punktas).

Kaip yra pripažinęs Teisingumo Teismas, tokie SESV suteikiamų laisvų apribojimai galėtų būti nustatomi tik tuo atveju, jei būtų siekiama objektyvaus bendrojo intereso ir nustatomos priemonės (tam tikri apribojimai) būtų tinkami ir proporcingi siekiamam tikslui (pavyzdžiui, minėto Sprendimo Tas-Hagen 35 ir 37 punktai). Projekto aiškinamajame rašte nurodoma, kad Projekto tikslas – siekis suvienodinti Lietuvos Respublikos pirmojo ir antrojo laipsnio valstybinių pensijų ir nukentėjusių asmenų valstybinių pensijų skyrimo ir mokėjimo sąlygas ir taupyti valstybės lėšas. Abejojame, kad toks tikslas galėtų būti vertinamas kaip bendrojo intereso pagrindas. Bendrojo intereso pagrindu Teisingumo Teismo praktikoje pripažįstamas visuomenės saugumas, valstybės narės ir jos piliečių solidarumo siekis ir pan. Pažymėtina, kad Teisingumo Teismas bylose, kuriose valstybės narės, apribodamos laisvą asmenų judėjimą, rėmėsi ekonominiais pagrindais, yra nurodęs, kad ekonominiais siekiais negalima pateisinti laisvo asmenų judėjimo apribojimo (pavyzdžiui, 1999 m. balandžio 29 d. Sprendimo Ciola, C-224/97, ECLI:EU:C:1999:212, 16 punktas). Be to, net ir tose bylose, kuriose, pavyzdžiui, valstybės narės siekė valstybės ir asmenų, kuriems skiriamos tam tikros pensijos, solidarumo, Teisingumo Teismas taip pat pripažino, kad nuolatinės gyvenamosios vietos reikalavimas nėra proporcinga priemonė siekiamam tikslui (pavyzdžiui, 2008 m. gegužės 22 d. Sprendimas Nerkowska, byla C-499/06, ECLI:EU:C:2008:300, minėtas Sprendimas Tas-Hagen).

Todėl atsižvelgiant į tai, kad Projektu būtų sukuriami SESV 20 straipsnio 2 dalies a punkte ir 21 straipsnyje nustatytos teisės laisvai apsigyventi kitų valstybių narių teritorijoje apribojimai, kurie negalėtų būti pateisinami bendrojo intereso pagrindais, siūlome atsisakyti Projektu siekiamų įtvirtinti nuostatų, o siekiamų tikslų siekti Sąjungos teisės nevaržančiomis priemonėmis.

Generalinio direktoriaus pavaduotoja Rūta Krasuckaitė

Gintarė Taluntytė, tel. 8 70663 699, el. p. gintare.taluntyte@etd.lt