Redagavo: Ramunė Lūžaitė (1998.02.17)

Pakeitimų sąrašas nuo 1990 03 11:

1.

Parlamentas, Įstatymas

Nr. I-348, 90.07.03, Žin., 1990, Nr. 20-511

DĖL LIETUVOS RESPUBLIKOS CIVILINIO KODEKSO PAKEITIMO IR PAPILDYMO

2.

Parlamentas, Įstatymas

Nr. I-806, 90.11.27, Žin., 1990, Nr. 35-838

DĖL KAIMO VIETOVĖJE NUOSAVYBĖS TEISE TURINČIŲ NAMUS SAVININKŲ ŽEMĖNAUDOS IR BENDROSIOS JUNGTINĖS NUOSAVYBĖS TEISĖS

3.

Parlamentas, Įstatymas

Nr. I-1036, 91.02.04, Žin., 1991, Nr. 5-134

DĖL CIVILINIO, BAUDŽIAMOJO IR CIVILINIO PROCESO KODEKSŲ PAKEITIMO IR PAPILDYMO

4.

Parlamentas, Įstatymas

Nr. I-1634, 91.07.30, Žin., 1991, Nr. 23-603

DĖL KAI KURIŲ LIETUVOS RESPUBLIKOS CIVILINIO KODEKSO STRAIPSNIŲ PAKEITIMO IR PRIPAŽINIMO NETEKUSIAIS GALIOS

5.

Parlamentas, Įstatymas

Nr. I-1935, 91.10.29, Žin., 1991, Nr. 33-891

LIETUVOS RESPUBLIKOS ĮSTATYMAS PADARYTI PAKEITIMUS IR PAPILDYMUS LIETUVOS RESPUBLIKOS CIVILINIAME, CIVILINIO PROCESO IR BAUDŽIAMOJO PROCESO KODEKSUOSE

6.

Parlamentas, Įstatymas

Nr. I-2749, 92.07.15, Žin., 1992, Nr. 29(1)-840

DĖL LIETUVOS RESPUBLIKOS CIVILINIO KODEKSO TRISDEŠIMTOJO SKIRSNIO

PAKEITIMO

7.

Parlamentas, Įstatymas

Nr. I-3011, 92.10.29, Žin., 1992, Nr. 32-977

DĖL LIETUVOS RESPUBLIKOS CIVILINIO KODEKSO PAKEITIMO

8.

Parlamentas, Įstatymas

Nr. I-3019, 92.10.29, Žin., 1992, Nr. 32-979

DĖL LIETUVOS RESPUBLIKOS CIVILINIO KODEKSO 7-1 STRAIPSNIO BEI LIETUVOS RESPUBLIKOS SPAUDOS IR KITŲ MASINĖS INFORMACIJOS PRIEMONIŲ ĮSTATYMO 33 STRAIPSNIO PAKEITIMO

9.

Lietuvos Respublikos Seimas, Įstatymas

Nr. I-372, 94.01.18, Žin., 1994, Nr. 8-120 (94.01.28)

PATENTŲ ĮSTATYMAS

10.

Lietuvos Respublikos Seimas, Įstatymas

Nr. I-459, 94.05.17, Žin., 1994, Nr. 44-805 (94.06.10)

DĖL LIETUVOS RESPUBLIKOS CIVILINIO KODEKSO PAKEITIMO IR PAPILDYMO

11.

Lietuvos Respublikos Seimas, Įstatymas

Nr. I-660, 94.11.15, Žin., 1994, Nr. 91-1765 (94.11.25)

DĖL LIETUVOS RESPUBLIKOS CIVILINIO KODEKSO PAKEITIMO IR PAPILDYMO

12.

Lietuvos Respublikos Seimas, Įstatymas

Nr. I-743, 94.12.28, Žin., 1995, Nr. 3-39 (95.01.06)

DĖL LIETUVOS RESPUBLIKOS ADMINISTRACINIŲ TEISĖS PAŽEIDIMŲ KODEKSO, BAUDŽIAMOJO KODEKSO IR CIVILINIO KODEKSO PAKEITIMO IR PAPILDYMO

13.

Lietuvos Respublikos Seimas, Įstatymas

Nr. I-752, 95.01.12, Žin., 1995, Nr. 7-141 (95.01.20)

DĖL LIETUVOS RESPUBLIKOS MUITINĖS ĮSTATYMO IR CIVILINIO KODEKSO PAKEITIMO IR PAPILDYMO

14.

Lietuvos Respublikos Seimas, Įstatymas

Nr. I-958, 95.06.20, Žin., 1995, Nr. 55-1357 (95.07.05)

DĖL LIETUVOS RESPUBLIKOS CIVILINIO KODEKSO PAKEITIMO

15.

Lietuvos Respublikos Seimas, Įstatymas

Nr. I-991, 95.07.03, Žin., 1995, Nr. 59-1467 (95.07.19)

DĖL LIETUVOS RESPUBLIKOS CIVILINIO KODEKSO 471 STRAIPSNIO PAKEITIMO

16.

Lietuvos Respublikos Seimas, Įstatymas

Nr. I-1025, 95.07.05, Žin., 1995, Nr. 61-1535 (95.07.26)

DĖL LIETUVOS RESPUBLIKOS CIVILINIO KODEKSO PAKEITIMO

17.

Lietuvos Respublikos Seimas, Įstatymas

Nr. I-1107, 95.11.30, Žin., 1995, Nr. 103-2300 (95.12.20)

DĖL LIETUVOS RESPUBLIKOS CIVILINIO KODEKSO 114 STRAIPSNIO PAKEITIMO

18.

Lietuvos Respublikos Seimas, Įstatymas

Nr. I-1459, 96.07.10, Žin., 1996, Nr. 73-1745 (96.07.31)

LIETUVOS RESPUBLIKOS CIVILINIO KODEKSO 208, 462, 463, 464, 465,

483, 508 STRAIPSNIŲ PAKEITIMO IR PAPILDYMO 602(1) STRAIPSNIU ĮSTATYMAS

19.

Lietuvos Respublikos Seimas, Įstatymas

Nr. I-1546, 96.09.25, Žin., 1996, Nr. 93-2185 (96.10.04)

LIETUVOS RESPUBLIKOS CIVILINIO KODEKSO 1 STRAIPSNIO PAKEITIMO IR PAPILDYMO ĮSTATYMAS

20.

Lietuvos Respublikos Seimas, Įstatymas

Nr. I-1535, 96.09.24, Žin., 1996, Nr.105-2394 (96.11.02)

LIETUVOS RESPUBLIKOS CIVILINIO KODEKSO 453 STRAIPSNIO PAKEITIMO ĮSTATYMAS

21.

Lietuvos Respublikos Seimas, Įstatymas

Nr. VIII-115, 97.02.18, Žin., 1997, Nr.17-363 (97.02.26)

LIETUVOS RESPUBLIKOS CIVILINIO KODEKSO 471 STRAIPSNIO PAKEITIMO ĮSTATYMAS

22.

Lietuvos Respublikos Seimas, Įstatymas

Nr. VIII-304, 97.06.26, Žin., 1997, Nr.65-1535 (97.07.09)

LIETUVOS RESPUBLIKOS CIVILINIO KODEKSO 114, 157(1), 157(3) STRAIPSNIŲ PAKEITIMO ĮSTATYMAS

23.

Lietuvos Respublikos Seimas, Įstatymas

Nr. VIII-367, 97.07.01, Žin., 1997, Nr.67-1657 (97.07.16)

LIETUVOS RESPUBLIKOS CIVILINIO KODEKSO 499, 500 STRAIPSNIŲ PAKEITIMO IR 502 STRAIPSNIO PRIPAŽINIMO NETEKUSIU GALIOS ĮSTATYMAS

Šis įstatymas įsigalioja nuo 1997 m. rugsėjo 1 d.

24.

Lietuvos Respublikos Seimas, Įstatymas

Nr. VIII-465, 97.10.21, Žin., 1997, Nr.99-2502 (97.10.31)

LIETUVOS RESPUBLIKOS CIVILINIO KODEKSO 485 STRAIPSNIO PAKEITIMO

25.

Lietuvos Respublikos Seimas, Įstatymas

Nr. VIII-486, 97.11.04, Žin., 1997, Nr.104-2620 (97.11.19)

LIETUVOS RESPUBLIKOS CIVILINIO KODEKSO 486 STRAIPSNIO PAKEITIMO ĮSTATYMAS

26.

Lietuvos Respublikos Seimas, Įstatymas

Nr. VIII-585, 97.12.23, Žin., 1997, Nr.118-3043 (97.12.27)

LIETUVOS RESPUBLIKOS CIVILINIO KODEKSO 282 STRAIPSNIO PAPILDYMO ĮSTATYMAS

27.

Lietuvos Respublikos Seimas, Įstatymas

Nr. VIII-616, 98.01.15, Žin., 1998, Nr.9-200 (98.01.28)

LIETUVOS RESPUBLIKOS CIVILINIO KODEKSO 344 STRAIPSNIO PAPILDYMO ĮSTATYMAS

28.

Lietuvos Respublikos Seimas, Įstatymas

Nr. VIII-622, 98.02.03, Žin., 1998, Nr.16-378 (98.02.13)

LIETUVOS RESPUBLIKOS CIVILINIO KODEKSO 326 STRAIPSNIO PAKEITIMO ĮSTATYMAS

*** Pabaiga ***

LIETUVOS RESPUBLIKOS

CIVILINIS KODEKSAS

** LTSR ATP 1983.11.30 įsako <N> X-5387 redakcija **

Pirmasis skyrius

BENDRIEJI NUOSTATAI

Pirmasis skirsnis

PAGRINDINIAI NUOSTATAI

1 straipsnis. Lietuvos Respublikos civilinio kodekso

reguliuojami santykiai

Lietuvos Respublikos civilinis kodeksas reguliuoja

turtinius santykius ir su jais susijusius asmeninius neturtinius

santykius. Įstatymų numatytais atvejais šis kodeksas reguliuoja

taip pat ir kitokius asmeninius neturtinius santykius.

Šis kodeksas nurodytus santykius reguliuoja:

1) tarp fizinių asmenų;

2) tarp juridinių asmenų;

3) tarp fizinių ir juridinių asmenų.

Turtiniams santykiams, pagrįstiems administraciniu vienos

šalies pavaldumu kitai, taip pat mokesčių, valstybinio

socialinio draudimo įmokų ir valstybės, savivaldybių bei

valstybinio socialinio draudimo fondo biudžetų santykiams šio

kodekso taisyklės netaikomos.

Šeimos, darbo, žemės, kalnakasybos, vandens, miškų

santykius reguliuoja atitinkamai šeimos, darbo, žemės, žemės

gelmių, vandens ir miškų įstatymai.

Straipsnio pakeitimai:

Nr.I-459, 1994.05.17.; Žin., 1994, Nr.44-805

Nr. I-1546, 96.09.25, Žin., 1996, Nr. 93-2185 (96.10.04)

2 straipsnis. (Panaikintas)

Pakeitimai:

LTSR ATP 1983.11.30 įsako <N> X-5387 redakcija

Nr.I-459; 1994.05.17.; Žin., 1994, Nr.44-805

3 straipsnis. (Panaikintas)

Pakeitimai:

LTSR ATP 1983.11.30 įsako <N> X-5387 redakcija

Nr.I-459; 1994.05.17.; Žin., 1994, Nr.44-805

4 straipsnis. Civilinių teisių ir pareigų atsiradimo

pagrindai

Civilinės teisės ir pareigos atsiranda iš Lietuvos

Respublikos įstatymų numatytų pagrindų, taip pat iš fizinių ir

juridinių asmenų veiksmų, kurie nors ir nėra įstatymuose

numatyti, bet pagal civilinių įstatymų bendruosius pradmenis bei

prasmę sukuria civilines teises ir pareigas.

Remiantis tuo, civilinės teisės ir pareigos atsiranda:

1) iš įstatymuose numatytų sandorių, taip pat iš sandorių,

nors įstatymuose nenumatytų, bet šiems neprieštaraujančių;

2) iš administracinių aktų;

3) kaip išradimų, mokslo, literatūros ir meno kūrinių

sukūrimo rezultatas;

4) dėl žalos padarymo kitam asmeniui, taip pat dėl turto

įgijimo ar sutaupymo kito asmens lėšų sąskaita be pakankamo

pagrindo;

5) dėl įvykių, su kuriais įstatymai susieja civilinių

teisinių pasekmių kilimą.

Straipsnio pakeitimai:

Nr.I-459, 1994.05.17.; Žin., 1994, Nr.44-805

5 straipsnis. Civilinių teisių įgyvendinimas ir pareigų

atlikimas

Civilines teises saugo įstatymai, išskyrus tuos atvejus,

kada jos įgyvendinamos prieštaraujant jų paskirčiai, visuomenės

interesams, geriems papročiams.

Įgyvendindami teises ir atlikdami pareigas, fiziniai ir

juridiniai asmenys turi laikytis įstatymų, gerbti bendro

gyvenimo taisykles ir visuomenės moralės principus.

Straipsnio pakeitimai:

Nr.I-459; 1994.05.17; Žin., 1994, Nr.44-805

6 straipsnis. Civilinių teisių gynimas

Civilines teises įstatymų nustatyta tvarka gina teismas

arba trečiųjų teismas (arbitražas), pripažindami tas teises,

atkurdami iki teisės pažeidimo buvusią padėtį ir užkirsdami

kelią pažeidžiantiems teisę veiksmams, priteisdami atlikti

pareigą natūra, nutraukdami arba pakeisdami teisinį santykį,

išieškodami iš pažeidusio teisę asmens padarytus nuostolius, o

įstatymų arba sutarties numatytais atvejais - netesybas (baudą,

delspinigius), taip pat kitais įstatymų numatytais būdais.

Įstatymų specialiai numatytais atvejais civilinės teisės

ginamos administracine tvarka.

Straipsnio pakeitimai:

LTSR ATP 1974.04.24 įsakas <N> VIII-1882

Nr.I-459; 1994.05.17.; Žin., 1994, Nr.44-805

7 straipsnis. Garbės ir orumo gynimas

Asmuo arba organizacija turi teisę reikalauti per teismą

paneigti jų garbę ir orumą žeminančias ir tikrovės

neatitinkančias žinias.

Jeigu tokios žinios buvo paskelbtos per masinės

informacijos priemones, teismas priima nagrinėti reikalavimą tik

po to, kai asmuo ar organizacija, apie kuriuos tokios žinios

buvo paskleistos, pateikė atitinkamai masinės informacijos

priemonei raštišką paneigimą, nurodydami jame, kokios žinios

neatitinka tikrovės ir kada jos buvo paskleistos, tačiau ta

masinės informacijos priemonė atsisakė paskelbti paneigimą arba

paskelbė jį tokios formos, kad žinių nepaneigė, arba jo

nepaskelbė per mėnesį nuo paneigimo padavimo dienos tame pačiame

leidinyje, analogiškoje radijo ar televizijos laidoje arba

kitokiu adekvačiu paskelbimui informacijos būdu.

Jei asmuo ar organizacija, paskleidę ginčijamas žinias,

neįrodo teisme, kad jos atitinka tikrovę, teismas įpareigoja

juos paneigti ginčijamas žinias ir nustato tokių žinių paneigimo

būdą.

Jeigu tikrovės neatitinkančios žinios paskleistos per

masinės informacijos priemones, teismas įpareigoja šias

priemones ne vėliau kaip per 15 dienų paskelbti paneigimą tame

pačiame leidinyje, analogiškoje radijo ar televizijos laidoje

arba kitokiu adekvačiu paskelbimui informacijos būdu.

Jei tikrovės neatitinkančios žinios yra dokumente, teismas

įpareigoja dokumentą išleidusią organizaciją jį pakeisti.

Straipsnio pakeitimai:

LRAT 1990.07.03 įstatymas Nr. I-348; 1990.07.03.; Žin.,

1990, Nr.20-511

Nr.I-459; 1994.05.17.; Žin., 1994, Nr.44-805

7-1 straipsnis. Moralinės žalos atlyginimas

Masinės informacijos priemonės, organizacijos ar asmenys,

paskelbę tikrovės neatitinkančias žinias, žeminančias asmens

garbę ir orumą, taip pat be asmens sutikimo informaciją apie jo

asmeninį gyvenimą, atlygina moralinę žalą, kurios dydį kiekvienu

atveju nuo penkių šimtų iki dešimties tūkstančių litų nustato

teismas.

Straipsnio pakeitimai:

Nr.I-348; 1990.07.03; Žin., 1990, Nr.20-511;

Nr.I-3019; 1992.10.29; Žin., 1992, Nr.32-979;

Nr.I-459; 1994.05.17.; Žin., 1994, Nr.44-805

Antrasis skirsnis

ASMENYS

I. Piliečiai

8 straipsnis. Piliečių teisnumas

Galėjimas turėti civilines teises ir pareigas (civilinis

teisnumas) pripažįstamas lygus visiems Lietuvos Respublikos

piliečiams.

Straipsnio pakeitimai:

Nr.I-459; 1994.05.17.; Žin., 1994, Nr.44-805

9 straipsnis. Piliečių teisnumo atsiradimas ir išnykimas

Piliečio teisnumas atsiranda jo gimimo momentu ir išnyksta,

jam mirus.

10 straipsnis. Piliečių teisnumo turinys

Piliečiai gali turėti, sutinkamai su įstatymais, turtą kaip

privačią nuosavybę, teisę užsiimti ūkine, komercine veikla,

steigti įmones, naudotis gyvenamosiomis patalpomis ir kitokiu

turtu, paveldėti turtą ir palikti jį testamentu, pasirinkti

užsiėmimo rūšį ir gyvenamąją vietą, turėti mokslo, literatūros

ir meno kūrinio, išradimo, pramoninio pavyzdžio autoriaus

teises, taip pat turėti kitokias turtines ir asmenines ne

turtines teises.

Straipsnio pakeitimai:

LTSR ATP 1983.11.30 įsakas <N> X-5387

Nr.I-459; 1994.05.17.; Žin., 1994, Nr.44-805

11 straipsnis. Piliečių veiksnumas

Piliečio galėjimas savo veiksmais įgyti civilines teises ir

sukurti sau civilines pareigas (civilinis veiksnumas) atsiranda

visa apimtimi, pasiekus pilnametystę, tai yra suėjus

aštuoniolikai metų amžiaus.

Tais atvejais, kai įstatymai leidžia sudaryti santuoką,

prieš sueinant aštuoniolikai metų amžiaus, pilietis, kuriam nėra

suėjęs šis amžius, įgyja civilinį veiksnumą visa apimtimi nuo

santuokos sudarymo laiko. Jeigu paskiau santuoka nutraukiama

arba pripažįstama negaliojančia dėl priežasčių, nesusijusių su

santuokiniu amžiumi, nepilnametis įgytojo veiksnumo nenustoja.

12 straipsnis. Neleistinumas apriboti piliečių teisnumą ir

veiksnumą

Teisnumas arba veiksnumas niekam negali būti apribojamas

kitaip, kaip tik įstatymo numatomais atvejais ir tvarka.

Sandoriai, kuriais siekiama apriboti teisnumą arba

veiksnumą, negalioja.

13 straipsnis. Nepilnamečių iki penkiolikos metų amžiaus

veiksnumas

Už nepilnamečius iki penkiolikos metų amžiaus sandorius jų

vardu sudarinėja tėvai, įtėviai arba globėjai.

Nepilnamečiai iki penkiolikos metų amžiaus turi teisę

savarankiškai sudarinėti smulkius buitinius sandorius.

Nepilnamečių iki penkiolikos metų amžiaus teisę įdėti į

kredito įstaigas indėlius ir disponuoti jais nustato Lietuvos

Respulikos įstatymai.

Straipsnio pakeitimai:

Nr.I-459; 1994.05.17.; Žin., 1994, Nr.44-805

14 straipsnis. Nepilnamečių nuo penkiolikos iki

aštuoniolikos metų amžiaus veiksnumas

Nepilnamečiai nuo penkiolikos iki aštuoniolikos metų

amžiaus sandorius sudarinėja, turėdami tėvų, įtėvių arba

rūpintojų sutikimą.

Jie turi teisę savarankiškai disponuoti savo uždarbiu ar

stipendija, įgyvendinti autorines teises į savo kūrinius,

atradimus, išradimus, racionalizacinius pasiūlymus ir

pramoninius pavyzdžius, taip pat sudarinėti smulkius buitinius

sandorius.

Esant pakankamam pagrindui, globos ir rūpybos organas gali,

savo iniciatyva arba visuomeninių organizacijų ar kitų

suinteresuotų asmenų prašymu, apriboti arba atimti iš

nepilnamečio nuo penkiolikos iki aštuoniolikos metų amžiaus

teisę savarankiškai disponuoti savo uždarbiu ar stipendija.

Nepilnamečių nuo penkiolikos iki aštuoniolikos metų amžiaus

teisę įdėti į kredito įstaigas indėlius ir disponuoti jais

nustato Lietuvos Respublikos įstatymai.

Straipsnio pakeitimai:

LTSR ATP 1983.11.30 įsakas <N> X-5387

Nr.I-459; 1994.05.17.; Žin., 1994, Nr.44-805

15 straipsnis. Fizinio asmens pripažinimas neveiksniu

Fizinis asmuo, kuris dėl psichinės ligos arba

silpnaprotystės negali suprasti savo veiksmų reikšmės ar valdyti

jų, gali būti teismine tvarka pripažįstamas neveiksniu. Šiuo

atveju jam steigiama globa.

Pripažinto neveiksniu psichinio ligonio ar silpnapročio

vardu sandorius sudarinėja jo globėjas.

Jeigu pripažintas neveiksniu fizinis asmuo pasveiksta arba

jo sveikata žymiai pagerėja, teismas pripažįsta jį veiksniu. Jam

įsteigta globa po to panaikinama.

Straipsnio pakeitimai:

Nr.I-459; 1994.05.17.; Žin., 1994, Nr.44-805

16 straipsnis. Fizinių asmenų, piktnaudžiaujančių

alkoholiniais gėrimais, narkotinėmis

arba toksinėmis priemonėmis, veiksnumo

apribojimas

Piktnaudžiaujančio alkoholiniais gėrimais, narkotinėmis

arba toksinėmis priemonėmis fizinio asmens veiksnumas gali būti

teismine tvarka apribojamas. Šiuo atveju jam steigiama rūpyba.

Taip apribojus veiksnumą, fizinis asmuo gali sudarinėti

sandorius turto disponavimo reikalu, taip pat atsiimti darbo

užmokestį, pensiją ar kitų rūšių pajamas ir disponuoti jais, tik

turėdamas rūpintojo sutikimą, išskyrus smulkių buitinių sandorių

sudarymą.

Fiziniam asmeniui nustojus piktnaudžiauti alkoholiniais

gėrimais arba narkotinėmis arba toksinėmis priemonėmis, teismas

panaikina jo veiksnumo apribojimą. Jam įsteigta rūpyba po to

panaikinama.

Straipsnio pakeitimai:

LTSR ATP 1969.02.26 įsakas <N> VII-115;

Nr.I-1036; 1991.02.04.; Žin., 1991, Nr.5-134

17 straipsnis. Gyvenamoji vieta

Gyvenamąja vieta laikoma ta vieta, kur fizinis asmuo nuolat

ar daugiausia gyvena.

Nepilnamečių iki penkiolikos metų amžiaus ir globojamų

fizinių asmenų gyvenamąja vieta laikoma atitinkamai jų tėvų,

įtėvių arba globėjų gyvenamoji vieta.

Straipsnio pakeitimai:

Nr.I-459; 1994.05.17.; Žin., 1994, Nr.44-805

18 straipsnis. Piliečio pripažinimas nežinia kur esančiu

Pilietis gali būti teismine tvarka pripažįstamas nežinia

kur esančiu, jeigu nuolatinėje jo gyvenamojoje vietoje vienerius

metus nėra žinių, kur jis yra.

Jeigu negalima nustatyti dienos, kurią gautos apie

nesantįjį paskutinės žinios, nežinia kur buvimo pradžia laikoma

pirmoji diena mėnesio, einančio po to, kuriame buvo gautos apie

nesantįjį paskutinės žinios, o jeigu to mėnesio negalima

nustatyti, - ateinančių metų sausio pirmoji diena.

19 straipsnis. Nežinia kur esančio piliečio turto apsauga

Pripažinto nežinia kur esančiu piliečio turtui, remiantis

teismo sprendimu, steigiama globa. Iš to turto duodamas

išlaikymas piliečiams, kuriuos nežinia kur esantis pagal

įstatymą privalo išlaikyti, ir padengiamas įsiskolinimas, kilęs

iš kitų nežinia kur esančio prievolių.

Suinteresuotų asmenų pareiškimu, globos ir rūpybos organas

gali, ir prieš sueinant vieneriems metams nuo tos dienos, kurią

gautos paskutinės žinios apie nežinia kur esančio piliečio

buvimo vietą, paskirti globėją jo turtui saugoti.

20 straipsnis. Sprendimo pripažinti pilietį nežinia kur

esančiu panaikinimas

Jeigu pripažintas nežinia kur esančiu pilietis atvyksta

arba paaiškėja jo buvimo vieta, teismas panaikina sprendimą

pripažinti jį nežinia kur esančiu. Po to panaikinama jo turto

globa.

21 straipsnis. Piliečio paskelbimas mirusiu

Pilietis gali būti teismine tvarka paskelbiamas mirusiu,

jeigu nuolatinėje jo gyvenamojoje vietoje nėra žinių apie jo

buvimo vietą trejus metus, o jeigu jis dingo be žinios tokiomis

aplinkybėmis, kurios sudarė mirties grėsmę arba duoda pagrindą

spėti jį žuvus dėl tam tikro nelaimingo atsitikimo, - šešis

mėnesius.

Karys ar kitas pilietis, dingęs be žinios ryšium su karo

veiksmais, gali būti teismine tvarka paskelbiamas mirusiu ne

anksčiau, kaip praėjus dvejiems metams nuo karo veiksmų

pasibaigimo dienos.

Paskelbto mirusiu piliečio mirties diena laikoma ta diena,

kurią įsiteisėja teismo sprendimas paskelbti jį mirusiu. Jeigu

paskelbiamas mirusiu pilietis, dingęs be žinios tokiomis

aplinkybėmis, kurios sudarė mirties grėsmę arba duoda pagrindą

spėti jį žuvus dėl tam tikro nelaimingo atsitikimo, teismas gali

pripažinti šio piliečio mirties diena spėjamo jo žuvimo dieną.

Piliečio paskelbimas mirusiu šio piliečio civilinių teisių

ir pareigų atžvilgiu prilyginamas jo mirčiai.

22 straipsnis. Paskelbto mirusiu fizinio asmens atvykimo

pasekmės

Jeigu paskelbtas mirusiu fizinis asmuo atvyksta arba

paaiškėja jo buvimo vieta, teismas panaikina sprendimą paskelbti

šį fizinį asmenį mirusiu.

Atvykusysis fizinis asmuo neturi teisės reikalauti grąžinti

savo turtą, kuris, paskelbus jį mirusiu, yra paveldėtas. Tačiau

tais atvejais, kai jis nežinia kur buvo dėl svarbių priežasčių,

jis turi teisę, nepriklausomai nuo savo atvykimo laiko,

reikalauti grąžinti savo turtą, išlikusį pas įpėdinius, taip pat

turtą, perėjusį tretiesiems asmenims, jeigu šie, įgydami tą

turtą, žinojo, kad jo savininkas yra gyvas. Jeigu tais pačiais

atvejais turtas paveldėjimo teise atiteko valstybei ir buvo

realizuotas, tai, panaikinus sprendimą paskelbti pilietį

mirusiu, jam grąžinama suma, gauta, realizuojant turtą.

Straipsnio pakeitimai:

Nr.I-459; 1994.05.17; Žin., 1994, Nr.44-805

II. ĮMONĖS, NETURINČIOS JURIDINIO ASMENS TEISIŲ

22-1 straipsnis. Įmonės, neturinčios juridinio asmens

teisių, sąvoka

Vienas ar keli fiziniai asmenys komercinei ūkinei veiklai

įstatymų nustatyta tvarka gali steigti ūkinius vienetus -

įmones, neturinčias juridinio asmens teisių. Tai gali būti

individuali (personalinė) įmonė, tikroji ūkinė bendrija ir

komanditinė (pasitikėjimo) ūkinė bendrija.

Šių įmonių teisinę padėtį reglamentuoja Lietuvos

Respublikos įstatymai.

Straipsnio pakeitimai:

Nr.I-459; 1994.05.17.; Žin., 1994, Nr.44-805

III. Juridiniai asmenys

23 straipsnis. Juridinio asmens sąvoka

Juridiniais asmenimis laikomos organizacijos, kurios turi

atskirą turtą, gali savo vardu įgyti turtines bei asmenines

neturtines teises ir turėti pareigas, būti ieškovais ir

atsakovais teisme arba trečiųjų teisme (arbitraže).

Juridiniais asmenimis gali būti įmonės, organizacijos,

įstaigos, susivienijimai, asociacijos, visuomeninės

organizacijos, politinės partijos, kitos organizacijos Lietuvos

Respublikos įstatymų ir šių organizacijų įstatų (nuostatų)

numatytais atvejais.

Straipsnio pakeitimai:

Nr.I-459; 1994.05.17.; Žin., 1994, Nr.44-805

24 straipsnis. (Panaikintas)

Straipsnio pakeitimai:

LTSR ATP 1983.11.30 įsakas<N> X-5387

Nr.I-459; 1994.05.17.; Žin., 1994, Nr.44-805

25 straipsnis. Juridinio asmens įstatai (nuostatai)

Juridinis asmuo veikia, remdamasis įstatais (nuostatais).

Įstaigos ir kitokios valstybinės organizacijos, išlaikomos iš

valstybinio biudžeto, o Lietuvos Respublikos įstatymų numatomais

atvejais taip pat ir kitos organizacijos gali veikti, remdamosi

bendrais tos rūšies organizacijų nuostatais.

Straipsnio pakeitimai:

Nr.I-459; 1994.05.17.; Žin., 1994, Nr.44-805

26 straipsnis. Juridinio asmens teisnumas

Juridinis asmuo turi teisnumą sutinkamai su nustatytais jo

veiklos tikslais.

Juridinio asmens teisnumas atsiranda jo įstatų (nuostatų)

patvirtinimo momentu, o tais atvejais, kai juridinis asmuo turi

veikti, remdamasis bendrais tos rūšies organizacijų nuostatais,

- tuo momentu, kada kompetentingas organas išleidžia nutarimą jį

įsteigti. Jeigu įstatai turi būti įregistruojami, juridinio

asmens teisnumas atsiranda jų įregistravimo momentu.

27 straipsnis. Juridinių asmenų įsteigimas

Juridiniai asmenys steigiami Lietuvos Respublikos įstatymų

nustatyta tvarka.

Straipsnio pakeitimai:

Nr.I-459; 1994.05.17.; Žin., 1994, Nr.44-805

28 straipsnis. Juridinio asmens organai

Juridinis asmuo įgyja civilines teises ir prisiima

civilines pareigas, taip pat įgyvendina jas per savo organus,

kurie veikia jiems pagal įstatymą arba įstatus (nuostatus)

suteiktų teisių ribose.

Juridinio asmens organų skyrimo arba rinkimo tvarką nustato

Lietuvos Respublikos įstatymai ir juridinio asmens įstatai

(nuostatai).

Straipsnio pakeitimai:

r.I-459; 1994.05.17.; Žin., 1994, Nr.44-805

29 straipsnis. Juridinio asmens pavadinimas

Juridinis asmuo turi savo pavadinimą.

Juridinių asmenų teises ir pareigas, susijusias su

naudojimusi firminiu pavadinimu, gamybinėmis markėmis ir prekių

ženklais, nustato Lietuvos Respublikos įstatymai.

Straipsnio pakeitimai:

Nr.I-459; 1994.05.17.; Žin., 1994, Nr.44-805

30 straipsnis. Juridinio asmens buveinė

Juridinio asmens buveine laikoma ta vieta, kurioje yra

nuolat veikiantis jo organas.

31 straipsnis. Juridinio asmens filialai ir atstovybės

Juridinis asmuo gali steigti filialus ir atstovybes

Lietuvos Respublikos įstatymų nustatytais atvejais ir tvarka.

Filialo ar atstovybės vadovas veikia, remdamasis

įgaliojimu, duotu jam atitinkamo juridinio asmens.

Straipsnio pakeitimai:

Nr.I-459; 1994.05.17.; Žin., 1994, Nr.44-805

32 straipsnis. Juridinio asmens atsakomybė pagal savo

prievoles

Juridinis asmuo atsako pagal savo prievoles jam

priklausančiu (jam priskirtu) turtu, į kurį pagal Lietuvos

Respublikos įstatymus ir šį kodeksą gali būti nukreipiamas

išieškojimas.

Straipsnio pakeitimai:

LTSR ATP 1983.11.30 <N> X-5387

Nr.I-459; 1994.05.17.; Žin., 1994, Nr.44-805

33 straipsnis. Valstybės ir valstybinių organizacijų

atsakomybės pagal jų prievoles atribojimas

Valstybė neatsako pagal valstybinių organizacijų, kurios

yra juridiniai asmenys, prievoles, o šios organizacijos neatsako

pagal valstybės prievoles.

Sąlygas ir tvarką skirti lėšoms įstaigų ir kitokių

valstybinių organizacijų, išlaikomų iš valstybinio biudžeto,

įsiskolinimui padengti, jei tas įsiskolinimas negali būti

padengtas iš jų sąmatos, nustato Lietuvos Respublikos įstatymai.

Straipsnio pakeitimai:

Nr.I-459; 1994.05.17.; Žin., 1994, Nr.44-805

34 straipsnis. Valstybinės organizacijos ir jai pavaldžios

įmonės, kooperatinės ar kitos visuomeninės

organizacijos ir jos įmonės atsakomybės

pagal jų prievoles atribojimas

Valstybinė organizacija neatsako pagal jai pavaldžios

įmonės, kuri yra juridinis asmuo, prievoles, taip pat ir ši

įmonė neatsako pagal organizacijos, kuriai ji pavaldi,

prievoles.

Kooperatinė ar kita visuomeninė organizacija neatsako pagal

savo įmonės, kuri yra juridinis asmuo, prievoles, taip pat ši

įmonė neatsako pagal tos kooperatinės ar kitos visuomeninės

organizacijos prievoles.

Išimtys iš šių taisyklių leidžiamos Lietuvos Respublikos

įstatymų numatomais atvejais.

Straipsnio pakeitimai:

Nr.I-459; 1994.05.17.; Žin., 1994, Nr.44-805

35 straipsnis. Kooperatyvų susivienijimo ir jo sudėtyje

esančių kooperatinių organizacijų

atsakomybės pagal jų prievoles atribojimas

Kooperatyvų susivienijimas neatsako pagal jo sudėtyje

esančių kooperatinių organizacijų prievoles, taip pat ir šios

organizacijos neatsako pagal kooperatyvų susivienijimo, kurio

sudėtyje jos yra, prievoles, jeigu tokios atsakomybės nenumato

įstatymas ar įstatai.

36 straipsnis. Kooperatinės, ar kitos visuomeninės

organizacijos ir jos narių (dalyvių)

atsakomybės pagal jų prievoles atribojimas

Kooperatinės ar kitos visuomeninės organizacijos nariai

neatsako pagal jos prievoles, jeigu atskiroms kooperatinių

organizacijų rūšims ko kita nenumato įstatymas arba jų įstatai.

Kooperatinė ar kita visuomeninė organizacija neatsako pagal

savo narių prievoles. Nukreipti išieškojimą į kooperatinės

organizacijos nario pajinį įnašą neleidžiama, išskyrus tuos

atvejus, kai skolininkas pasitraukia iš organizacijos narių

sudėties.

Straipsnio pakeitimai:

Nr.I-459; 1994.05.17.; Žin., 1994, Nr.44-805

37 straipsnis. Juridinių asmenų pasibaigimas

Juridiniai asmenys nustoja egzistavę likvidavimo arba

reorganizavimo (sujungimo, padalijimo, prijungimo ar kitu) būdu.

Juridinio asmens likvidavimo ir reorganizavimo pagrindus ir

tvarką nustato jų įstatai (nuostatai) bei Lietuvos Respublikos

įstatymai.

Įmonių likvidavimą bankroto pagrindu reguliuoja Lietuvos

Respublikos įstatymai.

Straipsnio pakeitimai:

Nr.I-459; 1994.05.17.; Žin., 1994, Nr.44-805

38 straipsnis. Turto perėjimas, juridinį asmenį

reorganizavus

Juridinį asmenį reorganizavus, jo turtas (teisės ir

pareigos) pereina:

1) juridinius asmenis sujungus ir padalijus, - naujai

atsiradusiems juridiniams asmenims;

2) juridinį asmenį prijungus prie kito juridinio asmens, -

šiam pastarajam.

Turtas pereina perduodamojo dokumento pasirašymo dieną,

jeigu ko kita nenumato įstatymas arba reorganizavimo reikalu

priimtas nutarimas.

Straipsnio pakeitimai:

Nr.I-459; 1994.05.17.; Žin., 1994, Nr.44-805

39 straipsnis. Turto, likusio likvidavus juridinį asmenį,

sunaudojimas

Turtas, likęs patenkinus visų likviduoto juridinio asmens

kreditorių reikalavimus, sunaudojamas jo įstatų (nuostatų) bei

Lietuvos Respublikos įstatymų nustatyta tvarka.

Straipsnio pakeitimai:

Nr.I-459; 1994.05.17.; Žin., 1994, Nr.44-805

Trečiasis skirsnis

SANDORIAI

I. Sandorių sąvoka ir forma

40 straipsnis. Sandorių sąvoka ir rūšys

Sandoriais laikomi piliečių ir organizacijų veiksmai,

kuriais siekiama sukurti, pakeisti arba panaikinti civilines

teises ar pareigas.

Sandoriai gali būti vienašaliai ir dvišaliai arba

daugiašaliai (sutartys).

41 straipsnis. Sandorių forma

Sandoriai sudaromi žodžiu arba rašytine forma (paprasta ar

notarine).

Sandoris, kuriam įstatymas nenustato tam tikros formos,

laikomas sudarytu taip pat ir tuo atveju, kai iš asmens elgesio

matyti jo valia sudaryti sandorį.

Tylėjimas laikomas valios sudaryti sandorį išreiškimu tik

Lietuvos Respublikos įstatymų numatytais atvejais.

Straipsnio pakeitimai:

Nr.I-459; 1994.05.17.; Žin., 1994, Nr.44-805

42 straipsnis. Žodinė sandorių forma

Sandoriai, kuriems įstatymas nenustato rašytinės formos,

gali būti sudaromi žodžiu.

43 straipsnis. Rašytinė sandorių forma

Rašytine forma turi būti sudaromi:

1) įmonių, įstaigų ir organizacijų tarpusavio sandoriai ir

jų sandoriai su fiziniais asmenimis, išskyrus sandorius, kurie

įvykdomi tuo pačiu metu, kai jie sudaromi, jeigu Lietuvos

Respublikos įstatymai nenumato ko kita, ir atskiras sandorių

rūšis, kurioms ką kita numato Lietuvos Respublikos įstatymai;

2) fizinių asmenų tarpusavio sandoriai, kai sandorio suma

jo sudarymo metu yra didesnė kaip penki šimtai litų, išskyrus

sandorius, kurie įvykdomi tuo pačiu metu, kai jie sudaromi,

jeigu ko kita nenumato Lietuvos Respublikos įstatymai, ir kitus

sandorius, nurodytus Lietuvos Respublikos įstatymuose;

3) kiti sandoriai, kuriems sudaryti įstatymai reikalauja

rašytinės formos.

Straipsnio pakeitimai:

Nr.I-459; 1994.05.17.; Žin., 1994, Nr.44-805

44 straipsnis. Notarinės sandorių formos privalomumas

Sandorius notariškai patvirtinti privaloma tik įstatymo

numatomais atvejais.

45 straipsnis. Rašytine forma sudaromų sandorių pasirašymas

Sandorius, sudaromus rašytine forma, turi pasirašyti juos

sudarą asmenys.

Jeigu fizinis asmuo dėl fizinio trūkumo, ligos ar kitokių

priežasčių negali pats pasirašyti, tai, jo pavedimu, sandorį

gali už jį pasirašyti kitas fizinis asmuo. To fizinio asmens

parašą turi paliudyti arba organizacija, kurioje jis dirba ar

mokosi, arba butų eksploatavimo organizacija užtikrinanti namo,

kuriame jis gyvena, eksploatavimą, arba stacionarinės gydymo

įstaigos, kurioje jis gydomas, administracija, arba atitinkamo

karinio dalinio vadovybė, kai sandorį sudaro karys, arba esančio

tolimajame plaukiojime jūrų laivo kapitonas, arba notarinis

organas, kartu nurodydami priežastį, dėl kurios sudarantysis

sandorį negalėjo pats pasirašyti.

Straipsnio pakeitimai:

LTSR ATP 1983.11.30 įsakas<N> X-5387

Nr.I-459; 1994.05.17.; Žin., 1994, Nr.44-805

46 straipsnis. Sandorių sudarymas kitokia, negu įstatymo

leidžiama, forma

Sandoriai, kuriuos įstatymas leidžia sudaryti žodžiu, gali

būti sudaromi taip pat paprasta rašytine ir notarine forma.

Notarine forma gali būti sudaromi ir tie sandoriai, kuriems

sudaryti įstatymas nustato paprastą rašytinę formą.

II. Negaliojantys sandoriai

47 straipsnis. Sandorio, kuris neatitinka įstatymo

reikalavimų, negaliojimas

Sandoris, neatitinkantis įstatymo reikalavimų, negalioja.

Kai sandoris negalioja, kiekviena iš jo šalių privalo

grąžinti antrajai šaliai visa tai, ką yra gavusi pagal sandorį,

o kai negalima grąžinti to, ką yra gavusi, natūra, - atlyginti

to vertę pinigais, jeigu įstatyme nenumatytos kitokios sandorio

negaliojimo pasekmės.

48 straipsnis. Sandorio, sudaryto turint žinomai priešingą

visuomenės interesams tikslą,negaliojimas

Negalioja sandoris, sudarytas turint žinomai priešingą

Lietuvos Respublikos visuomenės interesams tikslą."

Jeigu sandoris negalioja dėl pagrindo, numatyto šio

straipsnio pirmojoje dalyje, tai, esant abiejų šalių tyčiai, -

kai sandorį yra įvykdžiusios abi šalys, - išieškoma į valstybės

pajamas visa, ką jos yra gavusios pagal sandorį, o kai sandorį

yra įvykdžiusi viena šalis, iš antrosios šalies išieškoma į

valstybės pajamas visa, ką ji yra gavusi, ir visa, kas priklausė

pirmajai šaliai gauti iš jos kaip atlyginimas už tai, ką ji yra

gavusi; o esant tik vienos iš šalių tyčiai, visa, ką ta šalis

yra gavusi pagal sandorį, turi būti grąžinama antrajai šaliai, o

tai, ką pastaroji yra gavusi arba kas priklausė jai gauti kaip

atlyginimas už tai, ką ji yra įvykdžiusi, išieškoma į valstybės

pajamas.

Straipsnio pakeitimai:

Nr.I-459; 1994.05.17.; Žin., 1994, Nr.44-805

49 straipsnis. Juridinio asmens sandorio, prieštaraujančio

jo tikslams, negaliojimas

Negalioja sandoris, juridinio asmens sudarytas,

prieštaraujant tikslams, nurodytiems jo steigimo dokumentuose

ar bendruose tos rūšies organizacijų nuostatuose.

Tokiems sandoriams atitinkamai taikomos taisyklės,

numatytos šio kodekso 47 ar 48 straipsniuose.

Straipsnio Pakieitimai:

Nr.I-459; 1994.05.17.; Žin., 1994, Nr.44-805

50 straipsnis. Neveiksnaus fizinio asmens sudaryto

sandorio negaliojimas

Negalioja sandoris, sudarytas nepilnamečio iki penkiolikos

metų amžiaus, išskyrus smulkius buitinius sandorius ir šio

kodekso 13 straipsnio trečiojoje dalyje nurodytus sandorius.

Negalioja taip pat sandoris, sudarytas fizinio asmens,

kuris pripažintas neveiksniu dėl psichinės ligos ar

silpnaprotystės.

Šiais atvejais, be pasekmių, numatytų šio kodekso 47

straipsnio antrojoje dalyje, veiksnioji šalis privalo atlyginti

antrajai šaliai šios turėtas išlaidas, taip pat jos turto

netekimą ar sužalojimą, jeigu veiksnioji šalis žinojo arba

turėjo žinoti, kad antroji šalis yra neveiksni.

Straipsnio pakeitimai:

Nr.I-459; 1994.05.17.; Žin., 1994, Nr.44-805

51 straipsnis. Tariamojo sandorio negaliojimas

Negalioja sandoris, sudarytas tik dėl akių, neketinant

sukurti teisinių pasekmių.

Tokiam sandoriui taikomos taisyklės, numatytos šio kodekso

47 straipsnio antrojoje dalyje.

52 straipsnis. Apsimestinio sandorio negaliojimas

Jeigu sandoris sudarytas, siekiant pridengti kitą sandorį,

taikomos taisyklės, liečiančios tą sandorį, kurį šalys iš

tikrųjų turėjo galvoje.

53 straipsnis. Pripažinimas negaliojančiu sandorio, kurį

sudaro nepilnametis nuo penkiolikos iki

aštuoniolikos metų amžiaus

Sandoris, sudarytas nepilnamečio nuo penkiolikos iki

aštuoniolikos metų amžiaus be savo tėvų, įtėvių ar rūpintojų

sutikimo, išskyrus sandorius, kuriuos jis pagal įstatymą turi

teisę sudarinėti savarankiškai (14 straipsnis), gali būti

teismine tvarka pripažįstamas negaliojančiu pagal tėvų, įtėvių

ar rūpintojų ieškinį.

Jeigu toksai sandoris pripažintas negaliojančiu, taikomos

taisyklės, numatytos šio kodekso 50 straipsnio trečiojoje

dalyje.

54 straipsnis. Pripažinimas negaliojančiu sandorio,

sudaryto tokio fizinio asmens, kuris

negalėjo suprasti savo veiksmų reikšmės

Sandoris, sudarytas fizinio asmens, kuris, nors ir būdamas

veiksnus, jo sudarymo momentu buvo tokios būsenos, kada negalėjo

suprasti savo veiksmų reikšmės ar valdyti jų, gali būti teismine

tvarka pripažįstamas negaliojančiu pagal šio piliečio ieškinį.

Jeigu toksai sandoris pripažintas negaliojančiu, tai, be

pasekmių, numatytų šio kodekso 47 straipsnio antrojoje dalyje;

šaliai, kuri sandorio sudarymo momentu negalėjo suprasti savo

veiksmų reikšmės ar valdyti jų, antroji šalis atlygina jos

turėtas išlaidas, taip pat jos turto netekimą ar sužalojimą,

jeigu antroji šalis žinojo ar turėjo žinoti, kad sudariusis su

ja sandorį fizinis asmuo buvo tokios būsenos.

Straipsnio pakeitimai:

Nr.I-459; 1994.05.17.; Žin., 1994, Nr.44-805

Nr. I-660, 94.11.15, Žin., 1994, Nr. 91-1765 (94.11.25)

55 straipsnis. Pripažinimas negaliojančiu sandorio, kurį

sudaro fizinis asmuo, piktnaudžiaujantis

alkoholiniais gėrimais arba narkotinėmis

medžiagomis

Sandoris turto disponavimo reikalu, sudarytas fizinio

asmens, kurio veiksnumas yra apribotas dėl jo piktnaudžiavimo

alkoholiniais gėrimais arba narkotinėmis medžiagomis, be

rūpintojo sutikimo, išskyrus smulkius buitinius sandorius, gali

būti teismine tvarka pripažįstamas negaliojančiu pagal rūpintojo

ieškinį.

Jeigu toksai sandoris pripažintas negaliojančiu, taikomos

taisyklės, numatytos šio kodekso 50 straipsnio trečiojoje

dalyje.

Straipsnio pakeitimai:

Nr.I-459; 1994.05.17.; Žin., 1994, Nr.44-805

56 straipsnis. Pripažinimas negaliojančiu sandorio,

sudaryto suklydimo įtakoje

Sandoris, sudarytas suklydimo, turinčio esminę reikšmę,

įtakoje gali būti teismine arba arbitražine tvarka pripažįstamas

negaliojančiu pagal šalies, veikusios suklydimo įtakoje,

ieškinį.

Jeigu toksai sandoris pripažintas negaliojančiu, taikomos

taisyklės, numatytos šio kodekso 47 straipsnio antrojoje dalyje.

Be to, šalis, pagal kurios ieškinį sandoris pripažintas

negaliojančiu, turi teisę reikalauti iš antrosios šalies

atlyginti savo turėtas išlaidas, taip pat savo turto netekimą ar

sužalojimą, jeigu įrodo, kad suklydo dėl antrosios šalies

kaltės. Jeigu tai neįrodyta, tai šalis, pagal kurios ieškinį

sandoris pripažintas negaliojančiu, privalo atlyginti antrajai

šaliai šios turėtas išlaidas, taip pat jos turto netekimą ar

sužalojimą.

57 straipsnis. Pripažinimas negaliojančiu sandorio,

sudaryto apgaulės, smurto ar grasinimo

įtakoje, taip pat dėl šalies atstovo

piktavališko susitarimo su antrąja šalimi

ar dėl susidėjusių sunkių aplinkybių

Sandoris, sudarytas apgaulės, smurto ar grasinimo įtakoje

arba dėl vienos šalies atstovo piktavališko susitarimo su

antrąja šalimi, taip pat sandoris, kurį fizinis asmuo dėl

susidėjusių sunkių aplinkybių buvo priverstas sudaryti labai

nenaudingomis sau sąlygomis, gali būti teismine tvarka

pripažįstamas negaliojančiu.

Jeigu sandoris pripažintas negaliojančiu dėl vieno iš

nurodytų pagrindų, tai antroji šalis privalo grąžinti

nukentėjusiajam visa, ką ji yra gavusi pagal sandorį, o kai

negalima grąžinti to, ką yra gavusi, natūra, - atlyginti to

vertę pinigais. Turtas, kurį nukentėjusysis gavo pagal sandorį,

taip pat tai, kas jam priklausė kaip atlyginimas už perduotą

antrajai šaliai turtą, perduodama į valstybės pajamas. Jeigu

negalima perduoti turto į valstybės pajamas natūra, tai

išieškoma jo vertė pinigais.

Be to, antroji šalis atlygina nukentėjusiajam jo turėtas

išlaidas, taip pat jo turto netekimą ar sužalojimą.

Straipsnio pakeitimai:

Nr.I-459; 1994.05.17.; Žin., 1994, Nr.44-805

58 straipsnis. Sandorio negaliojimas, nesilaikius

įstatymo reikalaujamos formos

Įstatymo reikalaujamos formos nesilaikymas sandorį daro

negaliojantį tik tuo atveju, kada tokia pasekmė yra įsakmiai

nurodyta įstatyme.

Įstatymo reikalaujamos paprastos rašytinės formos

nesilaikymas atima iš šalių teisę, esant ginčui, remtis

sandoriui patvirtinti liudytojų parodymais, o įstatyme įsakmiai

nurodytais atvejais sandorį daro negaliojantį.

Įstatymo reikalaujamos notarinės formos nesilaikymas

sandorį daro negaliojantį.

Jeigu sandoris negalioja dėl įstatymo reikalaujamos formos

nesilaikymo, tai atsiranda pasekmės, numatytos šio kodekso 47

straipsnio antrojoje dalyje.

Jeigu viena iš šalių visiškai ar dalinai įvykdė sandorį,

kuriam būtinas notarinis patvirtinimas, o antroji šalis vengia

sandorį notariškai įforminti, tai teismas, įvykdžiusios sandorį

šalies reikalavimu, turi teisę pripažinti sandorį galiojančiu.

Šiuo atveju sandorį po to notariškai įforminti nebereikia.

Straipsnio pakeitimai:

Nr.I-459; 1994.05.17.; Žin., 1994, Nr.44-805

59 straipsnis. Momentas, nuo kurio pripažintas

negaliojančiu sandoris laikomas

negaliojančiu

Pripažintas negaliojančiu sandoris laikomas negaliojančiu

nuo jo sudarymo momento.

Tačiau, jeigu iš sandorio turinio išplaukia, kad pripažinti

jį negaliojančiu nuo jo sudarymo momento negalima, tai jis gali

būti pripažintas negaliojančiu tik ateičiai.

60 straipsnis. Sandorio dalies negaliojimo pasekmės

Sandorio dalies negaliojimas nedaro negaliojančių kitų jo

dalių, jeigu galima tarti, kad sandoris būtų buvęs sudarytas, ir

neįtraukiant negaliojančios jo dalies.

III. Sąlyginiai sandoriai

61 straipsnis. Sąlyginio sandorio sudarymas

Teisių arba pareigų atsiradimas, pasikeitimas ar

pasibaigimas gali būti sandoryje padarytas priklausomas nuo tam

tikrų sąlygų įvykimo.

Sandoris laikomas sudarytu su atidedamąja sąlyga, jeigu

šalys sandoriu nustatomų teisių ir pareigų atsiradimą padarė

priklausomą nuo tokios aplinkybės, apie kurią nežinoma, ar ji

įvyks, ar neįvyks.

Sandoris laikomas sudarytu su naikinamąja sąlyga, jeigu

šalys sandoriu nustatomų teisių ir pareigų pasibaigimą padarė

priklausomą nuo aplinkybės, apie kurią nežinoma, ar ji įvyks, ar

neįvyks.

62 straipsnis. Nesąžiningo sukliudymo ar padėjimo sąlygai

įvykti pasekmės

Jeigu sąlygai įvykti nesąžiningai sukliudė šalis, kuriai

sąlygos įvykimas nenaudingas, tai sąlyga pripažįstama įvykusia.

Jeigu sąlygai įvykti nesąžiningai padėjo šalis, kuriai

sąlygos įvykimas naudingas, tai sąlyga pripažįstama neįvykusia.

Ketvirtasis skirsnis

ATSTOVAVIMAS IR ĮGALIOJIMAS

I. Atstovavimas

63 straipsnis. Sandorių sudarymas per atstovus

Fiziniai asmenys ir juridiniai asmenys turi teisę

sudarinėti sandorius per atstovus, išskyrus tuos sandorius,

kurie dėl savo pobūdžio gali būti fizinių asmenų sudaromi tiktai

asmeniškai, ir kitokius sandorius, nurodomus įstatyme.

Atstovais gali būti tiek juridiniai asmenys, tiek ir

veiksnūs fiziniai asmenys.

Straipsnio pakeitimai:

Nr.I-459; 1994.05.17.; Žin., 1994, Nr.44-805

64 straipsnis. Per atstovą sudaryto sandorio veikimas

Sandoris, vieno asmens (atstovo) sudarytas kito asmens

(atstovaujamojo) vardu pagal įgalinimą, pagrįstą įgaliojimu,

įstatymu ar administraciniu aktu, tiesiogiai sukuria, pakeičia

ir panaikina atstovaujamojo civilines teises ir pareigas.

Įgalinimas taip pat gali būti matomas iš aplinkybių,

kuriomis atstovas veikia (pardavėjas mažmeninėje prekyboje,

kasininkas ir pan.).

65 straipsnis. Atstovo teisių sudarinėti sandorius

apribojimas

Atstovas negali sudarinėti atstovaujamojo vardu sandorių

nei su pačiu savim, nei su kitu asmeniu, kurio atstovas jis yra

tuo pačiu metu.

66 straipsnis. Pasekmės, kylančios tuo atveju, kai

sandoris sudaromas neįgalinto asmens arba

perviršijant įgalinimą

Sandoris, sudarytas kito asmens vardu neįgalinto sudaryti

sandorį asmens arba perviršijant įgalinimą, sukuria, pakeičia ir

panaikina teises ir pareigas atstovaujamajam tik tuo atveju, kai

atstovaujamasis po to pritaria visam šiam sandoriui arba

viršijančiai įgalinimą jo daliai.

Paskesnis atstovaujamojo pritarimas sandorį padaro

galiojantį nuo jo sudarymo momento.

II. Įgaliojimas

67 straipsnis. Įgaliojimo sąvoka

Įgaliojimu laikomas rašytinis įgalinimas, vieno asmens

(įgaliotojo) duodamas kitam asmeniui (įgaliotiniui) atstovauti

įgaliotojui santykiuose su trečiaisiais asmenimis.

68 straipsnis. Notarinis įgaliojimo patvirtinimas

Turi būti notariškai patvirtinamas:

1) įgaliojimas sudaryti sandorius, kuriems būtina notarinė

forma;

2) įgaliojimas atlikti fizinio asmens vardu veiksmus

valstybinių, kooperatinių ir kitų visuomeninių organizacijų

atžvilgiu, išskyrus šio kodekso 69 straipsnyje numatomus atvejus

ir kitus atvejus, kai specialios taisyklės leidžia duoti

įgaliojimą kitokia forma;

3) įgaliojimas, fizinio asmens duodamas nekilnojamajam

turtui tvarkyti.

Notariškai patvirtintiems prilyginami:

1) karių ir kitų asmenų, besigydančių karo ligoninėse,

sanatorijose ir kitose karinėse gydymo įstaigose, įgaliojimai,

patvirtinti tų ligoninių, sanatorijų ir kitų karinių gydymo

ustaigų viršininkų, jų pavaduotojų medicinos reikalams,

vyresniųjų ir budinčiųjų gydytojų;

2) karių įgaliojimai, o karinių dalių, junginių, įstaigų ir

karo mokyklų dislokavimo punktuose, kur nėra notarų biurų ir

kitų organų, atliekančių notarinius veiksmus, taip pat

darbininkų ir tarnautojų, jų šeimų narių ir karių šeimų narių

įgaliojimai, patvirtinti tų dalinių, junginių, įstaigų ir

mokyklų vadų (viršininkų);

3) asmenų, esančių laisvės atėmimo vietose, įgaliojimai,

patvirtinti laisvės atėmimo vietų viršininkų.

Straipsnio pakeitimai:

LTSR ATP 1975.03.26 įsakas <N> VIII-2571

Nr.I-459; 1994.05.17.; Žin., 1994, Nr.44-805

69 straipsnis. Supaprastintas įgaliojimo patvirtinimas

Įgaliojimą, fizinio asmens duodamą gauti korespondencijai,

konkrečiai imant, gauti siunčiamiems pinigams ir siuntiniams,

taip pat gauti darbo užmokesčiui ir kitokiems mokėjimams,

susijusiems su darbo santykiais, gauti autoriniam atlyginimui už

savo kūrinius, atradimus, išradimus ir racionalizacinius

pasiūlymus, gauti pensijoms, pašalpoms, stipendijoms, sumoms iš

taupomųjų bankų ir įkeistiems ar duotiems apsaugoti daiktams,

gali patvirtinti arba organizacija, kurioje fizinis asmuo dirba

ar mokosi, arba butų eksploatavimo organizacija užtikrinanti

namo, kuriame jis gyvena, eksploatavimą, arba stacionarinė

gydymo įstaiga, kurioje jis gydosi, arba esančio tolimajame

plaukiojime jūrų laivo kapitonas.

Straipsnio pakeitimai:

LTSR ATP 1975.03.26 įsakas <N> VIII-2751,

LTSR ATP 1983.11.30 įsako <N> X-5387,

LRAT 1991.10.29 įstatymas <N> I-1935

Nr.I-459; 1994.05.17.; Žin., 1994, Nr.44-805

70 straipsnis. Juridinio asmens įgaliojimas

Įmonės, įstaigos, organizacijos duodamą įgaliojimą pasirašo

jos vadovas (savininkas); be to, jame uždedamas tos įmonės,

įstaigos, organizacijos antspaudas.

Papildomus reikalavimus įmonės, įstaigos, organizacijos

duodamam įgaliojimui gali nustatyti Lietuvos Respublikos

įstatymai.

Straipsnio pakeitimai:

Nr.I-459; 1994.05.17.; Žin., 1994, Nr.44-805

71 straipsnis. Įgaliojimu suteikiamų įmonei, įstaigai,

organizacijai įgalinimų ribos

Įmonei, įstaigai, organizacijai įgaliojimas gali būti

duodamas tiktai sudaryti sandoriams, kurie neprieštarauja

steigimo dokumentams arba bendriems tos rūšies organizacijų

nuostatams.

Straipsnio pakeitimai:

Nr.I-459; 1994.05.17.; Žin., 1994, Nr.44-805

72 straipsnis. Įgaliojimo terminas

Įgaliojimo terminas negali būti ilgesnis kaip treji metai.

Jeigu terminas įgaliojime nenurodytas, tai įgaliojimas galioja

vienerius metus nuo jo sudarymo dienos.

Notaro patvirtintas įgaliojimas, skirtas veiksmams atlikti

užsienyje, kuriame nenurodytas jo galiojimo laikas, galioja, kol

jį panaikina asmuo, išdavęs įgaliojimą.

Įgaliojimas, kuriame nenurodyta jo sudarymo data,

negalioja.

Straipsnio pakeitimai:

Nr.I-459; 1994.05.17.; Žin., 1994, Nr.44-805

73 straipsnis. Perįgaliojimas

Įgaliotinis turi pats atlikti tuos veiksmus, kuriuos

atlikti jis įgalintas. Jis gali perįgalioti juos atlikti kitą

asmenį tik tuo atveju, kai jam tokią teisę suteikia gautasis

įgaliojimas arba kai jis dėl susidėjusių aplinkybių priverstas

tai padaryti, kad apsaugotų įgaliotojo interesus.

Įgaliojimas, duodamas perįgaliojimo būdu, turi būti

notariškai patvirtinamas.

Perįgaliojimo būdu duodamo įgaliojimo terminas negali būti

ilgesnis už įgaliojimo, kurio pagrindu jis duodamas, terminą.

Perdavusysis įgalinimus kitam asmeniui turi painformuoti

apie tai įgaliotoją ir pranešti jam reikiamas žinias apie

asmenį, kuriam perduoti įgalinimai. Jeigu įgaliotinis šios

pareigos neįvykdo, tai jis atsako už to asmens, kuriam

įgalinimus perdavė, veiksmus, kaip už savo paties veiksmus.

74 straipsnis. Teisė panaikinti įgaliojimą bei

perįgaliojimą ir teisė nuo jų atsisakyti

Įgaliotojas turi teisę bet kada panaikinti įgaliojimą, o

įgaliotinis - atsisakyti nuo jo.

Perįgaliojimą gali bet kada panaikinti tiek įgaliotojas,

tiek ir įgaliotinis. Savo ruožtu ir asmuo, kuriam įgaliojimas

duotas perįgaliojimo būdu, gali bet kada nuo jo atsisakyti.

Susitarimas atsisakyti nuo šios teisės negalioja.

75 straipsnis. Įgaliojimo pasibaigimas

Įgaliojimas pasibaigia:

1) pasibaigus įgaliojimo terminui;

2) įgaliotojui panaikinus įgaliojimą;

3) įgaliotiniui atsisakius nuo įgaliojimo;

4) nustojus egzistuoti įmonei, įstaigai, organizacijai,

kuri davė įgaliojimą;

5) nustojus egzistuoti įmonei, įstaigai, organizacijai,

kuriai duotas įgaliojimas;

6) mirus davusiam įgaliojimą fiziniam asmeniui ar

pripažinus jį neveiksniu, arba ribotai veiksniu, arba nežinia

kur esančiu;

7) mirus fiziniam asmeniui, kuriam duotas įgaliojimas, ar

pripažinus jį neveiksniu, arba ribotai veiksniu, arba nežinia

kur esančiu.

Pasibaigus įgaliojimui, netenka galios ir perįgaliojimas.

Straipsnio pakeitimai:

Nr.I-459; 1994.05.17.; Žin., 1994, Nr.44-805

76 straipsnis. Įgaliotojo pareiga pranešti apie

įgaliojimo pasibaigimą

Apie įgaliojimo panaikinimą (75 straipsnio pirmosios dalies

2 punktas) įgaliotojas privalo pranešti įgaliotiniui, taip pat

jam žinomiems tretiesiems asmenims, santykiuose su kuriais

atstovauti duotas įgaliojimas. Tokią pat pareigą turi įgaliotojo

teisių perėmėjai, kai įgaliojimas pasibaigia šio kodekso 75

straipsnio pirmosios dalies 4 ir 6 punktuose numatytais

pagrindais.

Teisės ir pareigos, atsiradusios kaip įgaliotinio veiksmų

rezultatas iki to laiko, kada įgaliotinis sužinojo ar turėjo

sužinoti apie įgaliojimo pasibaigimą, lieka galioti įgaliotojui

ir jo teisių perėmėjams trečiųjų asmenų atžvilgiu. Ši taisyklė

netaikoma, jeigu trečiasis asmuo žinojo ar turėjo žinoti, kad

įgaliojimas pasibaigė.

Įgaliojimui pasibaigus, įgaliotinis ar jo teisių perėmėjai

privalo tuojau grąžinti įgaliojimą įgaliotojui ar jo teisių

perėmėjams.

Penktasis skirsnis

TERMINAI

77 straipsnis. Termino apibrėžimas

Įstatymu ar sandoriu nustatytas arba teismo, trečiųjų

teismų(arbitražo) paskiriamas terminas apibrėžiamas kalendorine

data ar pasibaigimu laiko tarpo, skaičiuojamo metais, mėnesiais,

savaitėmis, dienomis ir valandomis.

Terminas gali būti apibrėžiamas, taip pat ir nurodant

įvykį, kuris neišvengiamai turi įvykti.

Straipsnio pakeitimai:

Nr.I-459; 1994.05.17.; Žin., 1994, Nr.44-805

78 straipsnis. Termino eigos pradžia

Termino eiga prasideda rytojaus dieną po tos kalendorinės

datos arba to įvykio, kuriais apibrėžta jo pradžia.

79 straipsnis. Metais ir mėnesiais skaičiuojamo termino

pasibaigimas

Metais skaičiuojamas terminas pasibaigia atitinkamą

paskutinių termino metų mėnesį ir dieną.

Mėnesiais skaičiuojamas terminas pasibaigia atitinkamą

termino paskutinio mėnesio dieną.

Jeigu metais ar mėnesiais skaičiuojamo termino pabaiga

tenka tokiam mėnesiui, kuriame atitinkamos dienos nėra, tai

terminas pasibaigia paskutinę to mėnesio dieną.

80 straipsnis. Savaitėmis skaičiuojamo termino

pasibaigimas

Savaitėmis skaičiuojamas terminas pasibaigia atitinkamą

paskutinės termino savaitės dieną.

81 straipsnis. Ne darbo dieną sueinančio termino

pasibaigimas

Jeigu paskutinė termino diena tenka ne darbo dienai, tai

termino pasibaigimo diena laikoma po jos einanti darbo diena.

82 straipsnis. Veiksmų atlikimas paskutinę termino dieną

Jeigu terminas nustatytas kuriam nors veiksmui atlikti, tai

šis veiksmas turi būti atliktas iki paskutinės termino dienos

dvidešimt ketvirtos valandos. O jeigu veiksmas turi būti

atliktas organizacijoje, terminas pasibaigia tą valandą, kurią

šioje organizacijoje pagal nustatytas taisykles pasibaigia

atitinkamos operacijos.

Visi rašytiniai pareiškimai ir pranešimai, įteikti paštui

ar telegrafui iki paskutinės termino dienos dvidešimt ketvirtos

valandos, laikomi atliktais laiku.

Šeštasis skirsnis

IEŠKININĖ SENATIS

83 straipsnis. Ieškininės senaties sąvoka

Pasibaigus įstatymo nustatytam terminui, išnyksta teisė į

ieškininę pažeistos teisės gynybą (ieškininė senatis).

Pasibaigus pagrindinio reikalavimo ieškininės senaties

terminui, išnyksta teisė ir į papildomųjų reikalavimų (netesybų,

laidavimo ir pan.) gynybą, nors jų senaties terminas dar nebūtų

pasibaigęs.

84 straipsnis. Ieškininės senaties terminai

Nustatomas bendras trejų metų ieškininės senaties terminas.

Sutrumpintas šešių mėnesių ieškininės senaties terminas

taikomas:

1) ieškiniams dėl netesybų (baudos, delspinigių)

išieškojimo;

2) ieškiniams dėl parduotų daiktų trūkumų (265 straipsnis);

3) ieškiniams, pareiškiamiems dėl netinkamos kokybės

produkcijos (273 straipsnis), taip pat dėl nekomplektinės

produkcijos patiekimo;

4) ieškiniams dėl rangovo atlikto darbo trūkumų, išskyrus

pastatų ir įrenginių trūkumus (389 straipsnis).

Ieškiniams dėl pastatų ir įrenginių trūkumų taikomas

sutrumpintas senaties terminas, nurodytas šio kodekso 389

straipsnyje.

Ieškiniams, pareiškiamiems dėl krovinių, keleivių ir bagažo

pervežimo, taikomi sutrumpinti senaties terminai, nurodyti šio

kodekso 453 straipsnyje, o ieškiniams, pareiškiamiems dėl ryšių

organizacijų santykių su klientais, - sutrumpinti senaties

terminai, nurodyti Lietuvos Respublikos ryšių statute.

Šalių susitarimu pakeisti ieškininės senaties terminus ir

jų skaičiavimo tvarką neleidžiama.

Straipsnio pakeitimai:

Nr.I-459; 1994.05.17.; Žin., 1994, Nr.44-805

85 straipsnis. Ieškininės senaties taikymas

Reikalavimą apginti pažeistą teisę teismas, trečiųjų

teismas (arbitražas) priima nagrinėti nepriklausomai nuo

ieškininės senaties termino pasibaigimo.

Ieškininę senatį teismas, trečiųjų teismas (arbitražas)

taiko tik esant skolininko reikalavimui.

Straipsnio pakeitimai:

Nr.I-459; 1994.05.17.; Žin., 1994, Nr.44-805

86 straipsnis. Ieškininės senaties termino eigos pradžia

Ieškininės senaties termino eiga prasideda nuo teisės į

ieškinį atsiradimo dienos; teisė į ieškinį atsiranda nuo tos

dienos, kada asmuo sužinojo arba turėjo sužinoti apie savo

teisės pažeidimą. Išimtis iš šios taisyklės, taip pat pagrindus,

kuriais ieškininės senaties terminų eiga sustabdoma ir

nutraukiama, nustato Lietuvos Respublikos įstatymai.

Straipsnio pakeitimai:

Nr.I-459; 1994.05.17.; Žin., 1994, Nr.44-805

87 straipsnis. Ieškininės senaties terminas, pasikeitus

prievolėje asmenims

Asmenų pasikeitimas prievolėje nepakeičia ieškininės

senaties termino.

88 straipsnis. Ieškininės senaties termino eigos

sustabdymas

Ieškininės senaties termino eiga sustabdoma:

1) jeigu pareikšti ieškinį kliudė nepaprastas įvykis,

kuriam tomis sąlygomis nebuvo galima užkirsti kelio (nenugalima

jėga);

2) jeigu Lietuvos Respublikos Vyriausybė nustato, kad

prievolių vykdymas atidedamas (moratoriumas);

3) jeigu ieškovas arba atsakovas tarnauja veikiančiame

Lietuvos Respublikos krašto apsaugos dalinyje;

4) jeigu neveiksniam asmeniui nepaskirtas globėjas.

Ieškininės senaties termino eiga sustabdoma ta sąlyga,

jeigu šiame straipsnyje nurodytos aplinkybės atsirado arba

tebebuvo paskutiniais šešiais ieškininės senaties termino

mėnesiais, o kai tas terminas trumpesnis, negu šeši mėnesiai, -

viso ieškininės senaties termino eigoje.

Nuo tos dienos, kurią pasibaigė aplinkybė, buvusi pagrindas

ieškininei senačiai sustabdyti, senaties terminas eina toliau.

Tuo atveju likusi termino dalis prailginama iki šešių mėnesių, o

jeigu ieškininės senaties terminas buvo trumpesnis, negu šeši

mėnesiai, - iki viso ieškininės senaties termino.

Straipsnio pakeitimai:

Nr.I-459; 1994.05.17.; Žin., 1994, Nr.44-805

89 straipsnis. Ieškininės senaties termino eigos

nutraukimas

Ieškininės senaties termino eigą nutraukia ieškinio

pareiškimas nustatyta tvarka.

Ieškininės senaties termino eiga taip pat nutraukiama, jei

įpareigotasis asmuo atlieka tokius veiksmus, kurie liudija, kad

jis pripažįsta skolą.

Po nutraukimo ieškininės senaties termino eiga prasideda iš

naujo. Laikas, išėjęs iki nutraukimo, į naują terminą

neįskaitomas.

Pareiškimas ieškinio, kuris teismo paliktas nenagrinėtas,

ieškininės senaties termino eigos nenutraukia.

Jeigu teismas palieka nenagrinėtą ieškinį, pareikštą

baudžiamojoje byloje, tai prasidėjęs prieš ieškinio pareiškimą

ieškininės senaties terminas eina toliau nuo nuosprendžio,

kuriuo ieškinys paliktas nenagrinėtas, įsiteisėjimo dienos.

Straipsnio pakeitimai:

Nr.I-459; 1994.05.17.; Žin., 1994, Nr.44-805

90 straipsnis. Ieškininės senaties termino pasibaigimo

pasekmės

Ieškininės senaties termino pasibaigimas iki ieškinio

pareiškimo yra pagrindas ieškiniui atmesti.

Jeigu teismas, trečiųjų teismas (arbitražas) pripažįsta,

kad ieškininės senaties terminas praleistas dėl svarbios

priežasties, pažeistoji teisė turi būti ginama.

Straipsnio pakeitimai:

Nr.I-459; 1994.05.17.; Žin., 1994, Nr.44-805

91 straipsnis. Sutrumpintų ieškininės senaties terminų

sustabdymas, nutraukimas ir atnaujinimas

Ieškininės senaties terminų sustabdymo, nutraukimo ir

atnaujinimo taisyklės (88-90 straipsniai) taikomos taip pat ir

sutrumpintiems ieškininės senaties terminams, jeigu įstatymas

nenustato ko kita.

92 straipsnis. Pasekmės, atsirandančios, skolininkui

įvykdžius pareigą po to, kai ieškininės

senaties terminas pasibaigė

Skolininkas, įvykdęs pareigą po to, kai pasibaigė

ieškininės senaties terminas, neturi teisės reikalauti grąžinti

tai, kas įvykdyta, nors įvykdymo momentu jis ir nežinojo, kad

senaties terminas yra pasibaigęs.

Straipsnio pakeitimai:

Nr.I-459; 1994.05.17.; Žin., 1994, Nr.44-805

93 straipsnis. Reikalavimai, kuriems ieškininė senatis

netaikoma

Ieškininė senatis netaikoma:

1) reikalavimams, atsirandantiems dėl asmeninių neturtinių

teisių pažeidimo, išskyrus moralinės žalos atlyginimą ir kitus

įstatymų numatytus atvejus;

2) (neteko galios)

3) indėlininkų reikalavimams išmokėti indėlius, įdėtus į

taupomąjį banką ir kitą banką;

4) Lietuvos Respublikos įstatymų nustatomais atvejais - ir

kitiems reikalavimams.

Straipsnio pakeitimai:

LRAT 1991.10.29 įstatymas <N> I-1935

Nr.I-459; 1994.05.17.; Žin., 1994, Nr.44-805

Septintasis skirsnis

KOLIZINĖS NORMOS

(Panaikintas) Nr.1-495; 1994.05.17.; Žin., 1994, Nr.44-805

Antrasis skyrius

NUOSAVYBĖS TEISĖ

Aštuntasis skirsnis

BENDRIEJI NUOSTATAI

95 straipsnis. Nuosavybė Lietuvos Respublikoje

Lietuvos Respublikoje yra privati ir viešoji nuosavybė,

taip pat leidžiama mišri nuosavybė, jeigu tai neprieštarauja

Lietuvos Respublikos įstatymams.

Privačios nuosavybės teise Lietuvos Respublikoje leidžiama

turėti bet kokį turtą, jeigu to nedraudžia šis kodeksas ar kiti

Lietuvos Respublikos įstatymai.

Viešąją nuosavybę sudaro valstybės nuosavybė ir

savivaldybių nuosavybė.

Lietuvos Respublikoje leidžiama bendra Lietuvos Respublikos

juridinių ar fizinių asmenų ir užsienio valstybių juridinių ar

fizinių asmenų nuosavybė, bendra Lietuvos valstybės ir užsienio

valstybių nuosavybė, jeigu tai nustato Lietuvos Respublikos

įstatymai bei tarpvalstybinės sutartys.

Lietuvos Respublikos teritorijoje leidžiama užsienio

piliečių, asmenų be pilietybės, užsienio valstybių juridinių

asmenų, tarptautinių organizacijų bei užsienio valstybių

nuosavybė, jeigu ko kita nenustato Lietuvos Respublikos

ustatymai.

Objektų, kurie gali priklausyti šio straipsnio ketvirtojoje

ir penktojoje dalyse išvardytiems subjektams, sąrašą, jų buvimo

Lietuvos Respublikos teritorijoje sąlygas bei terminus nustato

Lietuvos Respublikos įstatymai bei tarpvalstybinės sutartys.

Straipsnio pakeitimai:

LTSR ATP 1983.11.30 įsakas <N> X-5387

Nr.I-459; 1994.05.17.; Žin., 1994, Nr.44-805

95-1 straipsnis. Nuosavybės teisės subjektai

Nuosavybės teisės subjektais Lietuvos Respublikoje gali

būti fiziniai asmenys, juridiniai asmenys, valstybė ir vietos

savivaldybės.

Lietuvos Respublikos įstatymų bei tarpvalstybinių sutarčių

nustatytomis sąlygomis ir tvarka nuosavybės teise Lietuvos

Respublikos teritorijoje turto gali turėti šio kodekso 95

straipsnio ketvirtojoje ir penktojoje dalyse nurodyti subjektai.

Straipsnio pakeitimai:

Nr.I-459; 1994.05.17.; Žin., 1994, Nr.44-805

95-2 straipsnis. Lietuvos valstybės, Lietuvos Respublikos

fizinių ir juridinių asmenų nuosavybė,

kuri yra užsienio valstybėse

Šio kodekso 95-1 straipsnyje nurodyti nuosavybės teisės

subjektai gali turėti turto ir užsienio valstybėse.

Straipsnio pakeitimai:

Nr.I-459; 1994.05.17.; Žin., 1994, Nr.44-805

95-3 straipsnis. Nuosavybės teisės objektai

Nuosavybės teisės objektai yra žemė, jos gelmės, vandenys,

miškai, kita augmenija, gyvūnija, kiti gamtos ištekliai,

gyvenamieji namai, butai, kiti pastatai, statiniai, įrenginiai,

įmonės, kiti ūkiniai ir neūkiniai kompleksai, bankai,

vertybiniai popieriai ir kitas turtas.

Turtas skirstomas į nekilnojamąjį ir kilnojamąjį.

Nekilnojamuoju turtu paprastai laikomi tokie daiktai, kurie

yra susiję su žeme ir kurie negali būti perkeliami iš vienos

vietos į kitą nepakeitus jų paskirties bei esmės ir iš esmės

nesumažinus jų vertės; pvz.: žemė, pastatai, fabrikai ir kitas

turtas, kuris pagal savo prigimtį yra nekilnojamasis arba tokiu

pripažįstamas įstatymuose.

Turtas, kurį galima perkelti iš vienos vietos į kitą

nepakeitus jo esmės, iš esmės nesumažinus jo vertės ar be

didelės žalos jo paskirčiai, laikomas kilnojamuoju, jeigu

įstatymai nenustato ko kita.

Straipsnio pakeitimai:

Nr.I-459; 1994.05.17.; Žin., 1994, Nr.44-805

96 straipsnis. Savininko teisių turinys

Savininkas valdo jam priklausantį turtą, naudojasi bei

disponuoja juo pagal Lietuvos Respublikos įstatymus,

nepažeisdamas kitų asmenų teisių ar teisėtų interesų.

Įstatymų nustatytais atvejais bei sąlygomis ir tiek, kiek

įstatymai leidžia, savininkas privalo leisti ribotai savo turtu

naudotis kitiems asmenims, valstybei ar savivaldybei.

Straipsnio pakeitimai:

Nr.I-459; 1994.05.17.; Žin., 1994, Nr.44-805

Devintasis skirsnis

VIEŠOJI NUOSAVYBĖ

97 straipsnis. Viešosios nuosavybės teisės subjektai

Viešosios nuosavybės teisės subjektai Lietuvos Respublikoje

yra valstybė ir savivaldybės.

Straipsnio pakeitimai:

Nr.I-459; 1994.05.17.; Žin., 1994, Nr.44-805

98 straipsnis. Viešosios nuosavybės teisės objektai

Viešosios nuosavybės teisės objektai Lietuvos Respublikoje

yra:

1) žemė, gamtos ištekliai, išskyrus tuos atvejus, kai šie

objektai nuosavybės teise priklauso kitiems nuosavybės teisės

subjektams;

2) materialiniai ištekliai, skirti Lietuvos Respublikos

aukščiausiosios valstybinės valdžios ir vietinės valdžios

funkcijoms bei vykdomosioms-tvarkomosioms funkcijoms

įgyvendinti;

3) turto dalis, priklausanti Lietuvos Respublikai ar

savivaldybei bendrosios nuosavybės teise su kitais nuosavybės

teisės subjektais;

4) valstybinių (savivaldybių) įmonių, įstaigų ir

organizacijų turtas;

5) valstybės (savivaldybių) bankai bei finansiniai biudžetų

ištekliai.

Straipsnio pakeitimai:

Nr.I-459; 1994.05.17.; Žin., 1994, Nr.44-805

98-1 straipsnis. Valstybės nuosavybės teisės objektai

Lietuvos valstybei nuosavybės teise gali priklausyti visas

98 straipsnyje išvardytas turtas.

Lietuvos valstybei išimtine nuosavybės teise priklauso

žemės gelmės, taip pat valstybinės reikšmės vidaus vandenys,

miškai, parkai, keliai, istorijos, archeologijos ir kultūros

objektai.

Lietuvos Respublikai priklauso išimtinės teisės į oro erdvę

virš jos teritorijos, jos kontinentinį šelfą bei ekonominę zoną

Baltijos jūroje.

Straipsnio pakeitimai:

Nr.I-459; 1994.05.17.; Žin., 1994, Nr.44-805

98-2 straipsnis. Savivaldybių nuosavybės teisės objektai

Savivaldybės nuosavybe gali būti bet koks turtas, kuris

reikalingas Lietuvos Respublikos teritorijos administraciniam

vienetui ir pagal įstatymus priskiriamas savivaldybių

nuosavybėn.

Straipsnio pakeitimai:

Nr.I-459; 1994.05.17.; Žin., 1994, Nr.44-805

99 straipsnis. Valstybės ir savivaldybių nuosavybės teisės

įgyvendinimas

Valstybės ir savivaldybių turtą valdo, naudoja ir

disponuoja juo atitinkamai Lietuvos Respublikos aukščiausiosios

valstybinės valdžios bei valdymo institucijos ir vietinės

valdžios bei valdymo institucijos, remdamosi Lietuvos

Respublikos įstatymais, kitais norminiais aktais.

Valstybinės ar savivaldybių įmonės, įstaigos ir

organizacijos atitinkamą valstybės ar savivaldybių turtą valdo,

naudoja bei disponuoja juo turto patikėjimo teisėmis,

vadovaudamosi savo įstatais (nuostatais).

Straipsnio pakeitimai:

Nr.I-459; 1994.05.17.; Žin., 1994, Nr.44-805

100 straipsnis. Valstybinių organizacijų teisė disponuoti

savo apyvartinėmis priemonėmis ir

produkcija

(Panaikintas) Nr.I-459; 1994.05.17.; Žin., 1994, Nr44-805

101 straipsnis. Išieškojimo nukreipimo į valstybės ar

savivaldybių turtą tvarka

Išieškojimas pagal kreditorių pretenzijas gali būti

nukreipiamas į valstybės ar savivaldybių įmonių, įstaigų ir

organizacijų turtą bendra įstatymų nustatyta tvarka.

Lietuvos Respublikos įstatymuose gali būti išvardijami

valstybės ir savivaldybių objektai, į kuriuos negali būti

nukreipiamas išieškojimas. Tokiu atveju kreditorių reikalavimai

tenkinami iš kito tų įmonių, įstaigų ar organizacijų turto, o

jei tokio turto nėra, - atitinkamai iš valstybės ar savivaldybės

biudžeto.

Straipsnio pakeitimai:

LTSR ATP 1983.11.30 įsakas <N> X-5387

Nr.I-459; 1994.05.17.; Žin., 1994, Nr.44-805

Dešimtasis skirsnis

KOLŪKIŲ, KITOKIŲ KOOPERATINIŲ

ORGANIZACIJŲ, JŲ SUSIVIENIJIMŲ

NUOSAVYBĖ

(Panaikintas) Nr.1-495; 1994.05.17.; Žin., 1994, Nr.44-805

Vienuoliktasis skirsnis

PROFSĄJUNGINIŲ IR KITOKIŲ VISUOMENINIŲ

ORGANIZACIJŲ NUOSAVYBĖ

(Panaikintas) Nr.1-495; 1994.05.17.; Žin., 1994, Nr.44-805

Dvyliktasis skirsnis

PRIVATI NUOSAVYBĖ

109 straipsnis. Privačios nuosavybės teisės subjektai

Privačios nuosavybės teisės subjektai yra fiziniai asmenys,

jais taip pat gali būti ir juridiniai asmenys.

Straipsnio pakeitimai:

Nr.I-459; 1994.05.17.; Žin., 1994, Nr.44-805

109-1 straipsnis. Privačios nuosavybės teisės objektai

Privačios nuosavybės teisės objektais gali būti bet koks

turtas, neribojant kiekio, jeigu šiame kodekse ar kituose

įstatymuose neuždrausta tą turtą turėti privačios nuosavybės

teise.

Privačios nuosavybės teisės objektais negali būti turtas,

kuris nuosavybės teise gali priklausyti tik Lietuvos valstybei.

Straipsnio pakeitimai:

Nr.I-459; 1994.05.17.; Žin., 1994, Nr.44-805

111 straipsnis. Žemės sklypo įgijimas pastatams ar

įrenginiams statyti

Žemės sklypas pastatams ar įrenginiams statyti įgyjamas

Lietuvos Respublikos įstatymų nustatyta tvarka.

Straipsnio pakeitimai:

Nr.I-459; 1994.05.17.; Žin., 1994, Nr.44-805

114 straipsnis. Pastato (statinio) ar įrenginio statybos

taisyklių pažeidimo civilinės teisinės

pasekmės

Fiziniai ar juridiniai asmenys (toliau - statytojai), kurie

pasistatė, rekonstravo, statosi arba persistato ar rekonstruoja

pastatą (statinį) ar įrenginį, ar jų dalis neturėdami dokumento,

patvirtinančio, kad jiems priklauso nuosavybės teise ar yra

išnuomotas, ar suteiktas naudotis žemės sklypas, arba nustatyta

tvarka suderinto statybos projekto, arba neturėdami leidimo

satybai, arba turėdami neteisėtai išduotą leidimą, arba su

esminiais nukrypimais nuo projekto arba šiurkščiai pažeisdami

statybos normas ar taisykles, neturi teisės tokiu pastatu

(statiniu) ar įrenginiu naudotis ir disponuoti (parduoti,

dovanoti, išnuomoti ir pan.).

Apskrities viršininkas statybos valstybinės priežiūros tarnybos

ar savivaldybės teikimu nustatydamas terminą turi:

1) įpareigoti statytoją suderinti projektą, padaryti jame

reikalingus pakeitimus, gauti nustatytą leidimą statybai ar

pašalinti kitus trūkumus, susijusius su tokio pastato (statinio)

ar įrenginio dokumentų tinkamu parengimu;

2) įpareigoti statytoją reikiamai pertvarkyti tokį pastatą

(statinį) ar įrenginį pagal suderintą projektą (dalį pastato

(statinio) ar įrenginio nugriauti, perstatyti ar pan.);

3) pareikalauti iš statytojo nugriauti tokį statomą (pastatytą,

perstatytą ar rekonstruotą) pastatą (statinį) ar įrenginį.

Jeigu statytojas įvykdo šio straipsnio antrosios dalies 1 ir

2 punktuose nurodytus reikalavimus, apskrities viršininkas išduoda

statybai leidimą ir leidžia priimti naudoti baigtą pastatą (statinį)

ar įrenginį.

Jeigu statytojas įvykdo šio straipsnio antrosios dalies 3

punkto reikalavimą ir nugriauna tokį statomą (pastatytą,

perstatytą ar rekonstruotą) pastatą (statinį) ar įrenginį,

statybinės medžiagos, gautos juos nugriovus, yra statytojo

nuosavybė.

Jeigu statytojas per nustatytą terminą neįvykdo šio straipsnio

antrosios dalies 1, 2 ir 3 punktuose nurodytų reikalavimų, teismo

sprendimu tokie pastatai (statiniai) ar įrenginiai nugriaunami arba

perduodami valstybės ar savivaldybės nuosavybėn. Ieškinį dėl tokių

pastatų (statinių) ar įrenginių nugriovimo ar perdavimo valstybės

ar savivaldybės nuosavybėn pareiškia apskrities viršininkas ar

savivaldybė.

Jeigu per teismo nustatytą terminą statytojas pastato

(statinio) ar įrenginio nenugriauna, tai tą padaro savivaldybė

statytojo sąskaita.

Žala, padaryta asmenims, savivaldybei ar valstybei tokiu

statybos projekto, normų, taisyklių ar leidimo statybai išdavimo

tvarkos pažeidimu, atlyginama bendra civilinių įstatymų nustatyta

tvarka.

Kiti asmenys, kurių teisės ir interesai yra pažeidžiami dėl

pastato (statinio) ar įrenginio statybos, turi teisę kreiptis į

teismą.

Straipsnio pakeitimai:

Nr.I-459; 1994.05.17.; Žin., 1994, Nr.44-805

Nr. I-958, 95.06.20, Žin., 1995, Nr. 55-1357 (95.07.05)

Nr. I-1107, 95.11.30, Žin., 1995, Nr. 103-2300 (95.12.20)

Nr. VIII-304, 97.06.26, Žin., 1997, Nr.65-1535 (97.07.09)

115 straipsnis. Teisės naudotis žemės sklypu ar nuosavybės

teisės į žemės sklypą praradimo pasekmės

Sutartį, kuria asmeniui buvo suteiktas neterminuotai

naudotis arba išnuomotas žemės sklypas, teismine tvarka

pripažinus negaliojančia ar nutraukus dėl esminių žemės sklypo

naudojimo tvarkos pažeidimų, statomus ar jau pastatytus ir

nuosavybės teise priklausančius pastatus ar įrenginius asmuo

gali nusikelti. Jeigu visų arba kai kurių pastatų ar įrenginių

(arba jų dalių) nukelti neįmanoma, neperkeltieji objektai

nugriaunami arba žemės sklypo ir pastatų ar įrenginių statytojo

susitarimu perduodami žemės sklypo savininko nuosavybėn, arba

žemės sklypo savininkui sutikus perduodami trečiajam asmeniui.

Jeigu asmuo teismine tvarka yra pripažįstamas praradusiu

nuosavybės teisę į žemės sklypą, įsigytą statybai, nuosavybės

teisė į pastatus ar įrenginius išlieka, jeigu bus sudaryta žemės

sklypo nuomos sutartis.

Jeigu teismine tvarka pripažintas negaliojančiu dėl žemės

sklypo savininko kaltės sudarytas sandoris, kuriuo žemės sklypas

buvo įgytas nuosavybės teise, ir nėra galimybės sudaryti žemės

sklypo nuomos sutartį tarp žemės sklypo savininko ir statytojo,

tai statytojas savo pasirinkimu ir pagal Lietuvos Respublikos

įstatymus pastatus ar įrenginius gali nusikelti, perduoti

trečiajam asmeniui ar žemės sklypo savininkui arba nugriauti.

Jeigu teismine tvarka panaikintasis nuosavybės teisės

įgijimo į žemės sklypą sandoris buvo sudarytas dėl statytojo

kaltės ir žemės sklypo nuomos sutartis tarp žemės sklypo

savininko ir statytojo nebus sudaryta, statytojas pastatus ar

urenginius gali nusikelti. Kai nukelti visų arba kai kurių

pastatų ar įrenginių (arba jų dalių) neįmanoma, žemės sklypo

savininkui sutikus neperkeltieji objektai gali būti perduodami

trečiajam asmeniui arba žemės sklypo savininko ir pastatų ar

įrenginių statytojo susitarimu gali būti perduodami žemės sklypo

savininkui, arba nugriaunami.

Šio straipsnio ketvirtojoje dalyje numatytu atveju pastatų

ar įrenginių statytojas privalo atlyginti nuostolius,

atsiradusius dėl neteisėto žemės sklypo valdymo ir naudojimo.

Pastatai ar įrenginiai nukeliami arba nugriaunami statytojo

sąskaita, o statybinės medžiagos, gautos tuos pastatus ar

įrenginius nugriovus, yra statytojo nuosavybė.

Šio straipsnio trečiojoje dalyje numatytu atveju žemės

sklypo savininkas privalo atlyginti statytojui nuostolius,

atsiradusius dėl pastatų nukėlimo, nugriovimo arba perleidimo

žemės sklypo savininkui arba trečiajam asmeniui.

Ginčus dėl pastatų ar įrenginių nukėlimo, nugriovimo arba

perdavimo žemės sklypo savininko ar trečiojo asmens nuosavybėn

sprendžia teismas.

Straipsnio pakeitimai:

Nr.I-459; 1994.05.17.; Žin., 1994, Nr.44-805

117 straipsnis. Ūkininko nuosavybė

Ūkininko nuosavybė yra ūkio žemė, pastatai ir kitas

kilnojamasis ir nekilnojamasis turtas.

Jeigu šie objektai įgyti iš bendrų sutuoktinių lėšų, tai

jie bendrosios jungtinės nuosavybės teise, jei sutuoktinių

nesusitarta ar santuokos, šeimos įstatymai nenustato ko kita,

priklauso jiems abiems.

Ūkininko vaikams, įvaikiams, tėvams ir kitiems ūkininko

šeimos nariams priklauso tik ta turto dalis, kurią jie savo

darbu ar lėšomis sukūrė.

Kilus ginčui, turto atidalijimo būdą ir dalies dydį nustato

teismas, priteisdamas tokiems ūkio nariams piniginę kompensaciją

arba ir turtą natūra, jeigu jie turi tikslą įsteigti naują

ūkininko ūkį ir jeigu turto atidalijimas natūra nesukels ūkio

suirimo.

Straipsnio pakeitimai:

Nr.I-459; 1994.05.17.; Žin., 1994, Nr.44-805

117-1 straipsnis. Akcinė bendrovė, kaip nuosavybės teisės

subjektas

Akcinė bendrovė yra savo turto savininkė. Pagal savo

prievoles ji atsako tik savo turtu.

Akcininkai yra tik akcijų savininkai. Pagal bendrovės

prievoles jie atsako tik ta suma, kurią privalo įmokėti už

akcijas.

Akcininkai savo akcijomis disponuoja įstatymų nustatyta

tvarka. Likvidavus akcinę bendrovę, jeigu ji yra atsiskaičiusi

su kreditoriais, akcininkai turi teisę gauti atitinkamą likusio

turto dalį.

Akcinių bendrovių steigimo, veiklos, reorganizavimo ir

likvidavimo pagrindus bei tvarką reguliuoja Lietuvos Respublikos

įstatymai.

Straipsnio pakeitimai:

Nr.I-459; 1994.05.17.; Žin., 1994, Nr.44-805

117-2 straipsnis. Žemės ūkio bendrovė, kaip nuosavybės

teisės subjektas

Žemės ūkio bendrovė yra fizinių asmenų įsteigta įmonė,

užsiimanti žemės ūkio gamybine ir komercine veikla. Ji yra

ribotos turtinės atsakomybės juridinis asmuo. Bendrovės turtą

sudaro bendrovės narių perduoti pajai ir gamybinės bei

komercinės veiklos metu įgytas turtas.

Žemę, kuri nuosavybės teise priklauso kitiems nuosavybės

teisės subjektams, bendrovė tik valdo ir naudoja pagal sutartis

ar kitais įstatymų nustatytais pagrindais.

Bendrovės nariai turi turtines reikalavimo teises į savo

perduotą pajų, proporcingai savo pajaus vertei gauna dividendus.

Bendrovės narys savo teises į pajų gali perduoti kitiems

bendrovės nariams ar tretiesiems asmenims.

Bendrovės narys įstatymų ir įstatų nustatyta tvarka turi

teisę gauti, o bendrovė privalo išmokėti pinigais ar

materialinėmis vertybėmis jam priklausantį pajų, taip pat

grąžinti žemę bei kitą nekilnojamąjį turtą, kurį narys buvo

perdavęs bendrovei tik valdyti ir naudotis juo.

Straipsnio pakeitimai:

Nr.I-459; 1994.05.17.; Žin., 1994, Nr.44-805

117-3 straipsnis. Bendrijų, kooperatyvų, visuomeninių

organizacijų nuosavybė

Bendrijos, kooperatyvai, visuomeninės organizacijos kaip

nuosavybės teisės subjektai atsiranda, kai fiziniai asmenys

susivienija į atitinkamus juridinius asmenis ūkinei, komercinei,

politinei, švietimo, kultūros, labdaros ir kitokiai veiklai ir

šiems tikslams sukaupiamas turtas iš jų narių pajų, stojamųjų

mokesčių, nario mokesčių, kitų tikslinių mokėjimų, taip pat iš

jų ūkinės, komercinės, leidybinės veiklos ir kitų teisėtų

šaltinių.

Šių juridinių asmenų nuosavybės santykius reguliuoja

Lietuvos Respublikos įstatymai, kiti norminiai aktai bei šių

juridinių asmenų įstatai (nuostatai).

Straipsnio pakeitimai:

Nr.I-459; 1994.05.17.; Žin., 1994, Nr.44-805

117-4 straipsnis. Bažnyčių bei kitų religinių organizacijų

nuosavybės teisė

Valstybės pripažintos bažnyčios bei kitos religinės

organizacijos juridinio asmens teisėmis ir pagal savo kanonus

bei statutus, nepažeisdamos Lietuvos Respublikos įstatymų,

valdo, naudoja ir disponuoja kulto pastatais ir reikmenimis,

gamybinės, socialinės paskirties pastatais, labdaros objektais

ir kitu turtu, gautais kaip istorinis palikimas, kaip aukos,

ugytais iš savo veiklos, paveldėtais pagal testamentą ar įgytais

kitu teisėtu būdu.

Straipsnio pakeitimai:

Nr.I-459; 1994.05.17.; Žin., 1994, Nr.44-805

118 straipsnis. Asmeninė kolūkiečių kiemo nario nuosavybė

(Panaikintas)

Nr.I-806, priimtas 90.11.27; Žin., 1990, Nr.35-838

119 straipsnis. Piliečių, užsiimančių individualia

darbine veikla, nuosavybė

(Panaikintas)

Straipsnio pakeitimai:

LTSR AT Prezidiumo 1983 m. lapkričio 30 d.

Nr.I-459; 1994.05.17.; Žin., 1994, Nr.44-805

120 straipsnis. Piliečių turtas, į kurį negali būti

nukreipiamas išieškojimas

(Panaikintas)

Nr.I-459; 1994.05.17.; Žin., 1994, Nr.44-805

Tryliktasis skirsnis

BENDROJI NUOSAVYBĖ

121 straipsnis. Bendrosios nuosavybės teisės sąvoka ir

subjektai

Bendrąja nuosavybe yra laikomas turtas, kuris priklauso

kartu dviems ar keliems savininkams.

Tokiais bendrasavininkiais gali būti keli fiziniai ar

juridiniai asmenys, fiziniai ir juridiniai asmenys, šie

subjektai ir valstybė, kelios valstybės.

Straipsnio pakeitimai:

Nr.I-459; 1994.05.17.; Žin., 1994, Nr.44-805

121-1 straipsnis. Bendrosios nuosavybės teisės rūšys

Skiriama bendroji dalinė nuosavybė, kai bendroje

nuosavybėje nustatytos kiekvieno savininko turto dalys, ir

bendroji jungtinė nuosavybė - kai turto dalys nėra nustatytos.

Bendrosios nuosavybės teisė laikoma daline, jeigu įstatymai

nenustato ko kita.

Straipsnio pakeitimai:

Nr.I-459; 1994.05.17.; Žin., 1994, Nr.44-805

121-2 straipsnis. Bendrosios nuosavybės teisės objektai

Bendrosios nuosavybės teisės objektais gali būti bet koks

turtas, jeigu Lietuvos Respublikos įstatymai nenustato ko kita.

Straipsnio pakeitimai:

Nr.I-459; 1994.05.17.; Žin., 1994, Nr.44-805

I. Bendrosios dalinės nuosavybės teisė

122 straipsnis. Bendrosios dalinės nuosavybės teisės

įgyvendinimas

Bendroji dalinė nuosavybė valdoma, ja naudojamasi ir

disponuojama visų jos dalyvių sutikimu. Esant nesutarimui,

valdymo, naudojimosi ir disponavimo tvarka nustatoma teismine

tvarka bet kurio iš dalyvių ieškiniu.

Savo nuosavybės teisei įgyvendinti savininkai gali

bendrosios nuosavybės teisės pradais įsteigti juridinį asmenį,

kuris jų nuosavybės teisę įgyvendina, remdamasis Lietuvos

Respublikos norminiais aktais, reguliuojančiais tokių juridinių

asmenų veiklą, taip pat to juridinio asmens įstatais

(nuostatais).

Straipsnio pakeitimai:

Nr.I-459; 1994.05.17.; Žin., 1994, Nr.44-805

123 straipsnis. Bendrosios dalinės nuosavybės teisės

dalyvių teisės ir pareigos naudojimosi

turtu ir jo išlaikymo srityje

Kiekvienas iš bendrosios dalinės nuosavybės teisės dalyvių,

proporcingai savo daliai, turi teisę į bendro turto duodamas

pajamas, atsako tretiesiems asmenims pagal prievoles, susijusias

su bendru turtu, taip pat privalo dalyvauti išlaidose, daromose

jam išlaikyti ir išsaugoti, mokesčiams, rinkliavoms ir kitiems

mokėjimams sumokėti.

Personalinės įmonės bendrasavininkiai pagal įmonės

prievoles atsako visu savo turtu. Ūkinių bendrijų tikrieji

nariai pagal ūkinės bendrijos prievoles atsako solidariai visu

savo turtu, o nariai komanditoriai - tik ta savo turto dalimi,

kurią pagal sutartį yra perdavę bendrai komanditinės

(pasitikėjimo) bendrijos veiklai, jeigu sutartyje nenustatyta

kitokia atsakomybė.

Tikrieji bendrijos nariai gali disponuoti savo turtu,

neperduotu bendrijai, tol, kol kiti nariai ar kreditoriai,

siekdami garantuoti būsimus turtinius reikalavimus, to

neužginčijo įstatymų nustatyta tvarka.

Straipsnio pakeitimai:

Nr.I-459; 1994.05.17.; Žin., 1994, Nr.44-805

124 straipsnis. Bendrosios dalinės nuosavybės teisės

dalyvio teisė perleisti savo dalį

Kiekvienas iš bendrosios dalinės nuosavybės teisės dalyvių

turi teisę perleisti kitam asmeniui savo dalį bendrosios

nuosavybės teisėje.

Tikrojo ūkinės bendrijos nario turto dalis (įnašas) gali

būti perduodama šio kodekso 122 straipsnio antrojoje dalyje

nustatyta tvarka.

Ūkinių bendrijų nariai savo dalį (įnašą) bendrijos turte

gali perduoti kitam bendrijos nariui ar tretiesiems asmenims,

įstojusiems į bendriją, tik visų tikrųjų narių ir komanditorių

balsais priimtu nutarimu.

Straipsnio pakeitimai:

Nr.I-459; 1994.05.17.; Žin., 1994, Nr.44-805

125 straipsnis. Pirmenybės teisė pirkti parduodamas dalis

bendrosios nuosavybės teisėje

Jeigu dalis bendrosios nuosavybės teisėje parduodama

pašaliniam asmeniui, tai kiti bendrosios dalinės nuosavybės

teisės dalyviai turi pirmenybės teisę pirkti parduodamą dalį ta

kaina, kuria ji parduodama, ir kitomis tomis pačiomis sąlygomis,

išskyrus tuos atvejus, kai parduodama iš viešųjų varžytinių.

Dalies bendrosios nuosavybės teisėje pardavėjas privalo raštu

pranešti kitiems bendrosios dalinės nuosavybės teisės dalyviams

ketinimą parduoti savo dalį pašaliniam asmeniui ir kartu

nurodyti kainą bei kitas sąlygas, kuriomis ją parduoda. Kai

parduodama dalis gyvenamojo namo bendrosios nuosavybės teisėje

ar buto daugiabučiame name, tai pranešama per notarinę kontorą.

Jeigu kiti bendrosios dalinės nuosavybės teisės dalyviai

atsisako pasinaudoti savo pirmenybės teise pirkti arba šios

teisės neįgyvendina gyvenamojo namo ar buto atžvilgiu per vieną

mėnesį, o kito turto atžvilgiu - per dešimt dienų nuo pranešimo

gavimo dienos, tai pardavėjas turi teisę parduoti savo dalį bet

kuriam asmeniui.

Jeigu dalis parduota, pažeidžiant pirmenybės teisę pirkti

ją, kitas bendrosios dalinės nuosavybės teisės dalyvis turi

teisę per tris mėnesius teismine tvarka reikalauti, kad jam būtų

perkeltos pirkėjo teisės ir pareigos.

Šios taisyklės netaikomos perduodant ūkinių bendrijų

tikrųjų narių turto dalį (įnašą).

Straipsnio pakeitimai:

LRAT 1991.07.30 įstatymas <N> I-1634 a

Nr.I-459; 1994.05.17.; Žin., 1994, Nr.44-805

126 straipsnis. Atidalijimas iš bendro turto

Kiekvienas iš bendrosios dalinės nuosavybės teisės dalyvių

turi teisę reikalauti atidalyti jį iš bendro turto.

Jeigu nesusitariama dėl atidalijimo būdo, tai, bet kurio

bendrosios dalinės nuosavybės teisės dalyvio ieškiniu, turtas

padalijamas natūra, kiek tai galima be neproporcingos žalos jo

paskirčiai; priešingu atveju atsidalijantis bendrasavininkus

gauna kompensaciją pinigais.

Bendrosios dalinės nuosavybės teisės dalyvio kreditorius

turi teisę pareikšti ieškinį dėl jo skolininko atidalijimo

nukreipti išieškojimui į jo dalį.

Tikrasis ūkinės bendrijos narys ar narys komanditorius gali

išstoti iš bendrijos, jeigu jis subankrutavo ir dėl to negali

dalyvauti bendrijos veikloje. Kitais atvejais tikrasis narys

gali išstoti iš bendrijos ir atsiimti savo turto dalį, jeigu tam

neprieštarauja nė vienas iš tikrųjų narių. Bendrijos jungtinės

veiklos sutartyje gali būti nustatytos ir kitos išstojimo iš

bendrijos sąlygos.

Straipsnio pakeitimai:

Nr.I-459; 1994.05.17.; Žin., 1994, Nr.44-805

127 straipsnis. Naudojimosi gyvenamaisiais namais ar

butais, kurie yra bendroji dalinė

nuosavybė, tvarka

Gyvenamojo namo ar buto bendrosios dalinės nuosavybės

teisės dalyviai turi teisę tarpusavio susitarimu nustatyti

tvarką, kuria bus naudojamasi atskiromis izoliuotomis šio namo

ar buto patalpomis, atsižvelgdami į savo dalį, turimą bendrosios

dalinės nuosavybės teisėmis.

Jeigu šiame straipsnyje nurodytas susitarimas yra

notariškai patvirtintas ir įregistruotas techninės

inventorizacijos biure, tai jis yra privalomas ir tam asmeniui,

kuris vėliau įgyja dalį šio namo ar buto bendrosios nuosavybės

teisėmis.

Straipsnio pakeitimai:

Nr.I-459; 1994.05.17.; Žin., 1994, Nr.44-805

128 straipsnis. Gyvenamojo namo ar buto bendrosios dalinės

nuosavybės teisės dalyvių teisių

pasikeitimas, padidinus šio namo ar buto

plotą

Jeigu gyvenamojo namo ar buto bendrosios dalinės nuosavybės

teisės dalyvis, turėdamas kitų dalyvių sutikimą ir laikydamasis

įstatymų nustatytų taisyklių, savo lėšomis padidina šio namo ar

buto plotą, juos pristatydamas, atstatydamas arba perstatydamas,

tai šio dalyvio reikalavimu namo ar buto dalys, turimos

bendrosios dalinės nuosavybės teisėmis, ir naudojimosi juose

esančiomis patalpomis tvarka turi būti atitinkamai pakeičiamos.

Straipsnio pakeitimai:

Nr.I-459; 1994.05.17.; Žin., 1994, Nr.44-805

129 straipsnis. Valstybės ir piliečių arba kooperatinių

ar kitų visuomeninių organizacijų ir

piliečių bendrosios dalinės nuosavybės

teisės nutraukimas

(Panaikintas)

Nr.I-459; 1994.05.17.; Žin., 1994, Nr.44-805

130 straipsnis. Valstybės ir piliečių bendrosios dalinės

nuosavybės teisės į itin vertingą turtą

nutraukimas

(Panaikintas)

Nr.I-459; 1994.05.17.; Žin., 1994, Nr.44-805

II. Bendrosios jungtinės nuosavybės teisė

131 straipsnis. Sutuoktinių bendrosios jungtinės

nuosavybės teisė

Sutuoktinių bendrosios jungtinės nuosavybės teisę į bendrą

jų turtą reguliuoja Lietuvos Respublikos santuokos ir šeimos

įstatymai.

132 straipsnis. Kolūkiečių kiemo bendrosios jungtinės

nuosavybės teisė

(Panaikintas)

Nr.I-806, priimtas 90.11.27; Žin., 1990, Nr.35-838

133 straipsnis. Kolūkiečių kiemo nuosavybės teisės objektai

(Panaikintas)

Nr.I-806, priimtas 90.11.27; Žin., 1990, Nr.35-838

134 straipsnis. Kolūkiečių kiemo turto valdymo, juo

naudojimosi ir disponavimo tvarka

(Panaikintas)

Nr.I-806, priimtas 90.11.27; Žin., 1990, Nr.35-838

135 straipsnis. Kolūkiečių kiemo atsakomybė pagal jo

narių prievoles

(Panaikintas)

Nr.I-806, priimtas 90.11.27; Žin., 1990, Nr.35-838

136 straipsnis. Kolūkiečių kiemo nario dalies kiemo turte

nustatymas

(Panaikintas)

Nr.I-806, priimtas 90.11.27; Žin., 1990, Nr.35-838

137 straipsnis. Atidalijimas iš kolūkiečių kiemo

(Panaikintas)

Nr.I-806, priimtas 90.11.27; Žin., 1990, Nr.35-838

138 straipsnis. Kolūkiečių kiemo turto padalijimas kiemo

padalijimo atveju

(Panaikintas)

Nr.I-806, priimtas 90.11.27; Žin., 1990, Nr.35-838

139 straipsnis. Kolūkiečių kiemo turto padalijimas, šiam

kiemui pasibaigus

(Panaikintas)

Nr.I-806, priimtas 90.11.27; Žin., 1990, Nr.35-838

140 straipsnis. Teisės į dalį kolūkiečių kiemo turte

netekimas

(Panaikintas)

Nr.I-806, priimtas 90.11.27; Žin., 1990, Nr.35-838

141 straipsnis. Piliečio, užsiimančio individualia darbine

veikla žemės ūkyje, šeimos bendroji

jungtinė nuosavybė

(Panaikintas)

Nr.I-806, priimtas 90.11.27; Žin., 1990, Nr.35-838

Keturioliktasis skirsnis

SAVININKO TEISIŲ GARANTIJOS IR GYNIMAS

142 straipsnis. Savininko teisė išreikalauti savo

turtą iš svetimo neteisėto valdymo

Savininkas turi teisę išreikalauti savo turtą iš svetimo

neteisėto valdymo.

142-1 straipsnis. Savininko teisių garantijos

Lietuvos Respublika garantuoja visiems savininkams vienodą

teisių gynimą.

Niekas neturi teisės:

1) paimti iš savininko turto prievarta, išskyrus Lietuvos

Respublikos įstatymų nustatytus atvejus;

2) reikalauti, kad savininkas prieš savo valią sujungtų

turtą su kito savininko turtu.

Turtas iš savininko prieš jo valią gali būti paimtas tik

teismo sprendimu, nuosprendžiu ar specialiu rekvizicijos aktu.

Savininkui turi būti atlyginta paimto turto vertė, išskyrus

atvejus, kai turtas konfiskuojamas už padarytą teisės pažeidimą.

Straipsnio pakeitimai:

Nr.I-459; 1994.05.17.; Žin., 1994, Nr.44-805

143 straipsnis. Turto išreikalavimas iš sąžiningo įgijėjo

Jeigu turtas atlygintinai įgytas iš asmens, kuris neturėjo

teisės jo perleisti, ir įgijėjas to nežinojo ir neturėjo žinoti

(sąžiningas įgijėjas), tai savininkas turi teisę išreikalauti šį

turtą iš įgijėjo tik tuo atveju, kada turtas yra savininko ar

asmens, kuriam savininkas buvo perdavęs jį valdyti, pamestas,

arba iš katro nors iš jų pagrobtas, arba kitaip nustojo būti jų

valdomas be jų valios.

Išreikalauti turtą, šio straipsnio pirmojoje dalyje

nurodytais pagrindais neleidžiama, jeigu turtas parduotas

nustatytąja teismo sprendimams vykdyti tvarka.

Jeigu turtas neatlygintinai įgytas iš asmens, kuris

neturėjo teisės jo perleisti, tai savininkas turi teisę

išreikalauti turtą visais atvejais.

144 straipsnis. Neribotas neteisėtai perleisto

socialistinių organizacijų turto

išreikalavimas

(Panaikintas)

Nr.I-459; 1994.05.17.; Žin., 1994, Nr.44-805

145 straipsnis. Neleistinumas išreikalauti pinigus ir

pareikštinius vertybinius popierius iš

sąžiningo įgijėjo

Pinigai, taip pat pareikštiniai vertybiniai popieriai

negali būti išreikalaujami iš sąžiningo įgijėjo.

146 straipsnis. Atsiskaitymai, grąžinant turtą iš neteisėto

valdymo

Savininkas, išreikalaudamas turtą šio kodekso 142

straipsnio pagrindu, turi teisę reikalauti: iš asmens, kuris

žinojo arba turėjo žinoti, kad jo valdymas neteisėtas

(nesąžiningo valdytojo), grąžinti arba atlyginti visas pajamas,

kurias tas asmuo gavo arba turėjo gauti per visą valdymo laiką;

iš sąžiningo neteisėto valdytojo - visas pajamas, kurias šis

gavo arba turėjo gauti nuo to laiko, kada jis sužinojo ar turėjo

sužinoti apie valdymo neteisėtumą arba gavo šaukimą pagal

savininko ieškinį dėl turto grąžinimo.

Neteisėtas valdytojas, tiek sąžiningas, tiek ir

nesąžiningas, savo ruožtu turi teisę reikalauti iš savininko

atlyginti jo padarytas turtui būtinas išlaidas nuo to laiko, nuo

kurio savininkui priklauso gautos iš turto pajamos.

Sąžiningas neteisėtas valdytojas turi teisę pasilikti savo

padarytus pagerinimus, jeigu jie gali būti atskirti,

nesužalojant daikto. Jeigu pagerinimų taip atskirti negalima,

tai sąžiningas neteisėtas valdytojas turi teisę reikalauti

atlyginti padarytas pagerinimui išlaidas, bet ne daugiau kaip

daikto vertės padidėjimas.

147 straipsnis. Nuosavybės teisės gynimas nuo pažeidimų,

nesusijusių su valdymo netekimu

Savininkas gali reikalauti pašalinti bet kokius jo teisės

pažeidimus, nors ir nesusijusius su valdymo netekimu.

148 straipsnis. Valdytojo, kuris nėra savininkas, teisių

gynimas

Teises, numatytas šio kodekso 142, 143, 145-147

straipsniuose, taip pat turi asmuo, kuris nors ir nėra

savininkas, bet valdo turtą pagal įstatymus arba sutartį."

74. 149 straipsnio pirmojoje dalyje vietoj žodžių

"(operatyviojo tvarkymo teisė)" įrašyti žodžius "(patikėjimo

teisė).

Straipsnio pakeitimai:

Nr.I-459; 1994.05.17.; Žin., 1994, Nr.44-805

Penkioliktasis skirsnis

NUOSAVYBĖS TEISĖS ATSIRADIMAS

IR PASIBAIGIMAS

149 straipsnis. Momentas, kuriuo turto įgijėjui pagal

sutartį atsiranda nuosavybės teisė

Turto įgijėjui pagal sutartį nuosavybės teisė (patikėjimo

teisė) atsiranda nuo daikto perdavimo momento, jeigu ko kita

nenumato įstatymas arba sutartis.

Jeigu sutartis, kuria perleidžiamas daiktas, turi būti

įregistruojama, tai nuosavybės teisė atsiranda įregistravimo

momentu.

Straipsnio pakeitimai:

LTSR ATP 1983.11.30 įsakas <N> X-5387

Nr.I-459; 1994.05.17.; Žin., 1994, Nr.44-805

150 straipsnis. Daiktų perdavimas įgijėjui

Perdavimu laikomas daiktų įteikimas įgijėjui, taip pat

daiktų, perleistų be prievolės nugabenti, įteikimas transporto

organizacijai išsiųsti įgijėjui ir įteikimas paštui persiųsti

įgijėjui.

Daiktų perdavimui prilyginamas konosamento arba kitokio

daiktų disponavimo dokumento perdavimas.

151 straipsnis.Turinčių ypatingą reikšmę daiktų įgijimas

Daiktus, turinčius ypatingą reikšmę Lietuvos Respublikos

ūkiui ar valstybės saugumui arba dėl kitų priežasčių (ginklai,

skraidymo aparatai, smarkiai veikiantys nuodai ir kt.), galima

įsigyti tiktai pagal specialius leidimus. Tų daiktų sąrašą ir

leidimų jiems įsigyti davimo tvarką nustato ir Lietuvos

Respublikos įstatymai.

Straipsnio pakeitimai:

LTSR ATP 1977.05.25 įsakas <N> IX-1568

Nr.I-459; 1994.05.17.; Žin., 1994, Nr.44-805

152 straipsnis. Perleidžiamo daikto atsitiktinio žuvimo ar

sugedimo rizika

Perleidžiamo daikto atsitiktinio žuvimo ar atsitiktinio

sugedimo rizika pereina įgijėjui tuo pačiu metu, kada jam

pereina nuosavybės teisė, jeigu ko kita nenustato sutartis.

Jeigu perleidėjas praleidžia terminą daiktui perduoti arba

įgijėjas praleidžia terminą daiktui priimti, tai atsitiktinio

žuvimo ar atsitiktinio sugedimo rizika tenka praleidusiai

terminą šaliai.

153 straipsnis. Pagrindinis daiktas ir priklausinys

Priklausinį, tai yra daiktą, skirtą tarnauti pagrindiniam

daiktui ir susijusį su juo bendra ūkine paskirtimi, ištinka

pagrindinio daikto likimas, jeigu įstatymas arba sutartis

nenustato ko kita.

Ant kito savininko žemės pastatyti pastatai nelaikomi jo

žemės priklausiniu, jeigu ko kita nenustato įstatymai ar

sutartis su žemės savininku.

Straipsnio pakeitimai:

Nr.I-459; 1994.05.17.; Žin., 1994, Nr.44-805

154 straipsnis. Nuosavybės teisė į vaisius ir pajamas

Daikto duodami vaisiai, pajamos, gyvulių prieauglis

priklauso jo savininkui, jeigu įstatymas arba savininko sutartis

su kitu asmeniu nenustato ko kita.

Turto ūkinio naudojimo rezultatai - produkcija ir pajamos -

priklauso turto savininkui, jeigu įstatymai ar savininko

sutartis su kitu asmeniu nenustato ko kita.

Straipsnio pakeitimai:

Nr.I-459; 1994.05.17.; Žin., 1994, Nr.44-805

155 straipsnis. Daikto pagaminimas iš svetimos medžiagos

Asmuo, pagaminusis naują daiktą iš svetimos medžiagos,

tampa daikto savininkas, jeigu daikto pagaminimo vertė yra

didesnė už medžiagos vertę ir jeigu, be to, šis asmuo nežinojo

ir neturėjo žinoti, kad medžiaga priklauso kitam. Tuo atveju

pasinaudojusis svetima medžiaga asmuo privalo atlyginti

medžiagos savininkui jos vertę.

Jeigu medžiagos vertė yra didesnė už daikto pagaminimo

vertę, tai daikto savininku pripažįstamas medžiagos savininkas.

Jam suteikiama teisė arba pasilikti daiktą sau ir apmokėti jo

pagaminimo vertę, arba atsisakyti nuo daikto jį pagaminusio

asmens naudai ir išieškoti iš pastarojo nuostolius.

156 straipsnis. Bešeimininkis turtas

Turtas, kuris neturi savininko arba kurio savininkas

nežinomas (bešeimininkis turtas), teismo sprendimu, priimtu pagal

finansų, kontrolės institucijų arba savivaldybės pareiškimą,

perduodamas valstybės arba savivaldybės nuosavybėn. Pareiškimas

paduodamas suėjus vieneriems metams nuo tos dienos, kurią turtas

paimtas į apskaitą, jeigu Lietuvos Respublikos įstatymai

nenustato kitų pareiškimo padavimo terminų.

Bešeimininkio turto išaiškinimo, apskaitos ir perdavimo

valstybės arba savivaldybės nuosavybėn tvarką nustato Lietuvos

Respublikos finansų ministerija.

Straipsnio pakeitimai:

Nr.I-459; 1994.05.17.; Žin., 1994, Nr.44-805

Nr. I-752, 95.01.12, Žin., 1995, Nr. 7-141 (95.01.20)

157 straipsnis. Neūkiškas pastato, įrenginio laikymas

Jeigu fizinis ar juridinis asmuo neūkiškai laiko jam

priklausančius pastatą ar įrenginį, kurie yra avariniai ir

įvykus avarijai gali padaryti žalos kitiems asmenims, tai vietos

savivaldos vykdomoji institucija gali paskirti savininkui

atitinkamą terminą tokiam pastatui, įrenginiui suremontuoti.

Pastato, įrenginio avaringumo būklę nustato organizacijos,

kurioms pagal kompetenciją priklauso prižiūrėti atitinkamų

įrenginių eksploatavimą, arba vietos savivaldos vykdomosios

institucijos sudaryta specialistų komisija, vadovaudamosi

Lietuvos Respublikoje galiojančiais standartais.

Jeigu fizinis ar juridinis asmuo per nustatytą terminą

pastato, įrenginio nesuremontavo, vietos savivaldos vykdomoji

institucija gali kreiptis į teismą dėl tokio pastato, įrenginio

nugriovimo savininko sąskaita arba dėl pastato, įrenginio

atlygintinio paėmimo savivaldybės nuosavybėn.

Pastatą, įrenginį nugriovus, statybinės medžiagos yra

pastato, įrenginio savininko nuosavybė.

Straipsnio pakeitimai:

LTSR ATP 1973.12.20 įsakas <N> VIII-1620

Nr.I-459; 1994.05.17.; Žin., 1994, Nr.44-805

Nr. I-958, 95.06.20, Žin., 1995, Nr. 55-1357 (95.07.05)

157-1 straipsnis. Žemės sklypo paėmimas visuomenės

poreikiams

Paimti žemės sklypą, priklausantį asmeniui privačios

nuosavybės teise, visuomenės poreikiams leidžiama tik išimtiniais

atvejais ir tik Lietuvos Respublikos Vyriausybės arba apskrities

viršininko sprendimu pagal vietos savivaldos institucijos,

ministerijos ar kitos valdymo institucijos prašymą.

Tokiu atveju žemės sklypo savininkui arba suteikiamas toje

pat vietovėje (o jam pageidaujant - kitoje vietoje) kitas

lygiavertis žemės sklypas, arba atlyginama reali žemės sklypo

vertė pinigais.

Kilusius ginčus dėl žemės sklypo paėmimo bei atlyginimo būdo

ir dydžio sprendžia teismas.

Straipsnio pakeitimai:

Nr.I-459; 1994.05.17.; Žin., 1994, Nr.44-805

Nr. I-958, 95.06.20, Žin., 1995, Nr. 55-1357 (95.07.05)

Nr. VIII-304, 97.06.26, Žin., 1997, Nr.65-1535 (97.07.09)

157-2 straipsnis. Asmenų, kuriems nuosavybės teise

priklausantys pastatais ar įrenginiais

užstatyti žemės sklypai išperkami

visuomenės poreikiams, nuosavybės teisių

apsauga

Jeigu asmenims nuosavybės teise priklausantis ir pastatais

ar įrenginiais užstatomas ar užstatytas žemės sklypas paimamas

šio kodekso 157-1 straipsnio nustatyta tvarka visuomenės

poreikiams, tai statomi ar jau pastatyti ir tokiems asmenims

nuosavybės teise priklausantys pastatai ar įrenginiai turi būti

perkeliami į kitą lygiavertį nuosavybės teise suteiktą sklypą

toje pat vietovėje.

Kai visų arba kai kurių pastatų ar įrenginių (arba jų

dalių) perkelti neįmanoma, tai už juos statytojams turi būti

teisingai atlyginama:

1) suteikiant nuosavybės teise kitus lygiaverčius pastatus

ar įrenginius kitame lygiaverčiame žemės sklype, suteikiamame

nuosavybės teise toje pat vietovėje;

2) statytojų sutikimu suteikiant nuosavybės teise kitus

pastatus ar įrenginius kitame žemės sklype, suteikiamame

nuosavybės teise toje pat vietovėje;

3) statytojų sutikimu suteikiant nuosavybės teise žemės

sklypą pastatams ar įrenginiams statyti, o už neperkeltus

nuosavybės objektus sumokant realią vertę pinigais;

4) statytojų sutikimu suteikiant nuosavybės teise kitus

pastatus ar įrenginius nuomojamame žemės sklype, o už nuosavybės

teise priklausiusį žemės sklypą sumokant realią vertę pinigais;

5) statytojų sutikimu kitaip atlyginant nuosavybės objektų

vertę.

Visais atvejais taip pat atlyginama žemės sklype esančių

sodinių vertė.

Pastatų, įrenginių bei sodinių vertė, jos atlyginimo būdas,

įvairios sąlygos bei dėl žemės sklypo paėmimo statytojams

atsiradusių nuostolių dydis nustatomi naujojo žemės naudotojo ir

pastatų ar įrenginių statytojų sutartyje.

Šalims nesusitarus, pastatų ar įrenginių vertę, jos

atlyginimo būdą, esmines sąlygas ir dėl žemės sklypo paėmimo

statytojams atsiradusių nuostolių dydį nustato teismas.

Straipsnio pakeitimai:

Nr.I-459; 1994.05.17.; Žin., 1994, Nr.44-805

157-3 straipsnis. Asmenų, kurių nuomojami žemės sklypai

pastatams ir įrenginiams statyti

paimami visuomenės poreikiams,

nuosavybės teisių apsauga

Jeigu pastatams ar įrenginiams statyti asmenų nuomojamas

žemės sklypas paimamas šio kodekso 157(1) straipsnio nustatyta

tvarka visuomenės poreikiams, tai statomi ar jau pastatyti ir

tokiems asmenims nuosavybės teise priklausantys pastatai,

įrenginiai ar sodiniai turi būti perkeliami į kitą lygiavertį

apskrities viršininko ar valstybinės žemės valdytojo nuomos

pagrindais suteiktą žemės sklypą.

Jeigu pastatų, įrenginių ar sodinių perkelti neįmanoma, tai

jų statytojams (savininkams) turi būti teisingai atlyginama,

suteikiant nuosavybės teise kitus lygiaverčius pastatus ar

įrenginius arba statytojų sutikimu suteikiant nuosavybės teise

žemės sklypą pastatams ar įrenginiams statyti, arba (ir)

sumokant už nuosavybės objektus realią vertę pinigais. Statytojų

sutikimu nuosavybės objektų vertė atlyginama kitaip.

Naujasis žemės naudotojas privalo atlyginti pastatų ar

įrenginių statytojams visus nuostolius, atsiradusius dėl žemės

sklypo išpirkimo, jeigu dėl tų nuostolių atsiradimo nėra kalti

patys pastatų ar įrenginių statytojai.

Žemės, pastatų, įrenginių ar sodinių vertė, jos atlyginimo

būdas, įvairios sąlygos bei dėl žemės sklypo išpirkimo

statytojams atsiradusių nuostolių dydis nustatomi naujojo žemės

naudotojo ir pastatų ar įrenginių statytojų sutartyje.

Šalims nesusitarus, pastatų, įrenginių ar sodinių vertę,

jos atlyginimo būdą, esmines sąlygas ir dėl žemės sklypo paėmimo

statytojams atsiradusių nuostolių dydį nustato teismas.

Straipsnio pakeitimai:

Nr.I-459; 1994.05.17.; Žin., 1994, Nr.44-805

Nr. I-958, 95.06.20, Žin., 1995, Nr. 55-1357 (95.07.05)

Nr. VIII-304, 97.06.26, Žin., 1997, Nr.65-1535 (97.07.09)

158 straipsnis. Neūkiškas kultūrinių vertybių laikymas

Jeigu savininkas neūkiškai laiko jam priklausantį turtą,

turintį visuomenei žymią istorinę, meninę ar kitokią vertę, tai

valstybinė organizacija, prie kurios uždavinių priklauso tokios

rūšies turto apsauga, įspėja savininką, kad jis nustotų

neūkiškai laikyti turtą. Jeigu savininkas šio reikalavimo

neįvykdo, tai pagal atitinkamos organizacijos ieškinį teismas

gali šį turtą iš savininko paimti. Paimtas turtas pereina

valstybės nuosavybėn. Savininkui atlyginama paimto turto vertė,

kurios dydis nustatomas buvusio savininko susitarimu su

atitinkamu organu, o ginčui esant, - jį nustato teismas.

Esant neatidėliotinam reikalui, ieškinys dėl nurodyto turto

paėmimo gali būti pareiškiamas be išankstinio įspėjimo.

Straipsnio pakeitimai:

Nr.I-459; 1994.05.17.; Žin., 1994, Nr.44-805

Nr. I-743, 94.12.28, Žin., 1995, Nr. 3-39 (95.01.06)

159 straipsnis. Radinys

Radusis pamestą daiktą asmuo privalo tuojau pranešti apie

tai pametusiam daiktą asmeniui ir grąžinti jam rastąjį daiktą

arba pranešti apie radimą policijai ar vietos savivaldos

vykdomajai institucijai ir perduoti jiems daiktą, o jeigu

daiktas rastas įstaigoje, įmonėje arba transporte, - perduoti jį

atitinkamos organizacijos administracijai.

Jeigu pametusis daiktą asmuo nepaaiškėja per dvi savaites,

tai organizacijos, kuriai perduotas rastasis daiktas,

administracija perduoda jį policijai arba vietos savivaldos

vykdomajai institucijai. Transporto organai rastus daiktus saugo

ir realizuoja pagal transporte galiojančias taisykles.

Policija arba vietos savivaldos vykdomoji institucija jiems

perduotus rastuosius daiktus privalo saugoti šešis mėnesius.

Jeigu per tą laiką paaiškėja pametusis daiktą asmuo, tas daiktas

grąžinamas jam. Jeigu tas asmuo per nurodytą laiką nepaaiškėja,

tai daiktas neatlygintinai pereina valstybės nuosavybėn.

Straipsnio pakeitimai:

Nr.I-459; 1994.05.17.; Žin., 1994, Nr.44-805

Nr. I-958, 95.06.20, Žin., 1995, Nr. 55-1357 (95.07.05)

160 straipsnis. Radusiajam daiktą išlaidų atlyginimas

Asmuo, radusis daiktą ir grąžinusis jį pametusiam daiktą

asmeniui arba nustatyta tvarka perdavusis jį, turi teisę gauti

iš pametusio daiktą asmens, o jeigu daiktas perėjo savivaldybės

nuosavybėn, - iš atitinkamos valstybinės organizacijos išlaidų,

susijusių su daikto saugojimu ir perdavimu, atlyginimą.

Straipsnio pakeitimai:

Nr.I-459; 1994.05.17.; Žin., 1994, Nr.44-805

161 straipsnis. Bepriežiūriai ir priklydę gyvuliai

Sulaikiusis bepriežiūrį ar priklydusį gyvulį asmuo privalo

tuojau pranešti apie tai gyvulio savininkui ir grąžinti jam

gyvulį arba per tris dienas pranešti apie gyvulio sulaikymą

policijai ar vietos savivaldos vykdomajai institucijai.

Policija ar vietos savivaldos vykdomoji institucija imasi

priemonių gyvulio savininkui surasti ir, laikydamiesi

veterinarijos taisyklių, ieškojimo laikui perduoda gyvulį

išlaikyti bei naudotis artimiausiam žemės ūkio bendrovei ar

ūkininkui. Šie privalo jį priimti.

Jeigu gyvulio savininkas paaiškėja per tris mėnesius nuo jo

perdavimo žemės ūkio bendrovei ar ūkininkui dienos, gyvulys

grąžinamas savininkui. Šis privalo atlyginti tarybiniam ūkiui ar

kolūkiui gyvulio išlaikymo išlaidas, įskaičius naudą, gautą iš

naudojimosi juo.

Jeigu per nurodytą laiką gyvulio savininkas nepaaiškėja,

tai jis netenka nuosavybės teisės į tą gyvulį. Šiuo atveju

gyvulys, kuris buvo laikomas žemės ūkio bendrovėje,

neatlygintinai atitenka tos bendrovės nuosavybėn, o gyvulys,

kuris buvo laikomas ūkininko ūkyje, neatlygintinai atitenka

ūkininko nuosavybėn.

Straipsnio pakeitimai:

Nr.I-459; 1994.05.17.; Žin., 1994, Nr.44-805

Nr. I-958, 95.06.20, Žin., 1995, Nr. 55-1357 (95.07.05)

162 straipsnis. Lobis

Lobis, tai yra žemėje užkasti ar kitaip paslėpti pinigai

arba vertingi daiktai, kurių savininkas negali būti nustatytas

arba pagal įstatymą yra netekęs teisės į juos, atitenka

valstybės nuosavybėn. Lobį radusis asmuo turi perduoti jį

finansų organams.

Asmeniui, radusiam ir perdavusiam finansų organams auksines

ir sidabrines monetas, valiutą, brangakmenius, perlus,

brangiuosius metalus luitų, dirbinių ir laužo pavidalu arba

kitus vertingus daiktus, išmokamas atlyginimas - dvidešimt penki

procentai perduotų vertybių vertės, išskyrus tuos atvejus, kada

tokių vertybių kasimas arba ieškojimas priklausė prie tarnybinių

to asmens pareigų.

Straipsnio pakeitimai:

Nr.I-459; 1994.05.17.; Žin., 1994, Nr.44-805

163 straipsnis. Turto paėmimas

Valstybei paimti turtą iš savininko visuomenės poreikiams,

išmokant jam turto vertę (rekvizicija), taip pat valstybei

neatlygintinai paimti turtą kaip sankciją už teisės pažeidimą

leidžiama tik Lietuvos Respublikos įstatymų nustatytais atvejais

ir tvarka.

Straipsnio pakeitimai:

Nr.I-459; 1994.05.17.; Žin., 1994, Nr.44-805

164 straipsnis. Brangiųjų metalų ir deimantų paėmimas

(Panaikintas)

Nr.1-495; 1994.05.17.; Žin., 1994, Nr.44-805

Trečiasis skyrius

PRIEVOLINĖ TEISĖ

I Poskyris

BENDRIEJI PRIEVOLIŲ NUOSTATAI

Šešioliktasis skirsnis

PRIEVOLĖS SĄVOKA IR PRIEVOLIŲ

ATSIRADIMAS

165 straipsnis. Prievolės sąvoka

Pagal prievolę vienas asmuo (skolininkas) privalo atlikti

kito asmens (kreditoriaus) naudai tam tikrą veiksmą, kaip antai:

perduoti turtą, atlikti darbą, sumokėti pinigus ir pan., arba

susilaikyti nuo tam tikro veiksmo, o kreditorius turi teisę

reikalauti iš skolininko, kad jis įvykdytų savo pareigą.

166 straipsnis. Prievolių atsiradimo pagrindai

Prievolės atsiranda iš sutarties arba kitokių pagrindų,

nurodytų šio kodekso 4 straipsnyje.

167 straipsnis. (Panaikintas)

Straipsnio pakeitimai:

LTSR ATP 1987.12.25 įsakas <N> XI-2086

Nr.I-459; 1994.05.17.; Žin., 1994, Nr.44-805

168 straipsnis. Sutarties sudarymas

Sutartis laikoma sudaryta, kada šalys, atitinkamais

atvejais - reikalaujama forma, tarpusavyje susitarė dėl visų

esminių jos punktų. Esminiai yra tie sutarties punktai, kurie

tokiais laikomi pagal įstatymą arba yra būtini tos rūšies

sutartims, taip pat visi tie punktai, dėl kurių, vienos iš šalių

pareiškimu, turi būti susitarta.

169 straipsnis. Sutarties forma

Jeigu pagal įstatymą ar šalių susitarimą sutartis turi būti

sudaryta tam tikra forma, ji laikoma sudaryta nuo to momento,

kada ji išreikšta šia forma.

Jeigu pagal įstatymą ar šalių susitarimą sutartis turi būti

sudaryta paprasta rašytine forma, ji gali būti sudaroma, tiek

surašant vieną šalių pasirašytą dokumentą, tiek ir apsikeičiant

raštais, telegramomis, telefonogramomis ir pan., pasirašytais

tos šalies, kuri juos siunčia.

Sutartis gali būti sudaroma priimant vykdyti užsakymą.

Straipsnio pakeitimai:

Nr.I-459; 1994.05.17.; Žin., 1994, Nr.44-805

170 straipsnis. Sutarties sudarymas pagal pasiūlymą,

kuriame nurodytas terminas atsakyti

Kada pasiūloma sudaryti sutartį, kartu nurodant terminą

atsakyti, sutartis laikoma sudaryta, jeigu pasiūliusis asmuo

antrosios šalies atsakymą apie tai, kad ji pasiūlymą priėmė,

gauna per šį terminą.

171 straipsnis. Sutarties sudarymas pagal pasiūlymą,

kuriame nenurodytas terminas atsakyti

Kada žodžiu pasiūloma sudaryti sutartį, kartu nenurodant

termino atsakyti, sutartis laikoma sudaryta, jeigu antroji šalis

tuojau pareiškia pasiūliusiam asmeniui, kad ji priima tą

pasiūlymą.

Kada taip pasiūlyta raštu, sutartis laikoma sudaryta, jeigu

atsakymas apie tai, kad pasiūlymas priimtas, gaunamas per

normaliai tam reikalingą laiką.

172 straipsnis. Atsakymo apie sutikimą sudaryti sutartį

pavėluoto gavimo pasekmės

Jeigu iš pavėluotai gauto atsakymo, kuriuo sutinkama

sudaryti sutartį, matyti, kad jis yra išsiųstas laiku, tai

atsakymas laikomas pavėluotu tik tuo atveju, kada pasiūliusis

asmuo tuojau praneša antrajai šaliai, kad atsakymas gautas

pavėluotai. Šiuo atveju pavėluotai gautas atsakymas laikomas

nauju pasiūlymu sudaryti sutartį.

173 straipsnis. Atsakymas apie sutikimą sudaryti sutartį

kitokiomis sąlygomis

Atsakymas, kuriuo sutinkama sudaryti sutartį kitokiomis,

negu buvo pasiūlyta, sąlygomis, laikomas atsisakymu nuo

pasiūlymo ir kartu - nauju pasiūlymu sudaryti sutartį.

Straipsnio pakeitimai:

LTSR ATP 1972.10.25 įsakas <N> VIII-758

Nr.I-459; 1994.05.17.; Žin., 1994, Nr.44-805

174 straipsnis. Nesutarimų, kylančių, sudarant sutartį tarp

socialistinių organizacijų, išsprendimas

(Panaikintas)

Straipsnio pakeitimai:

LTSR ATP 1972.10.25 įsakas <N> VIII-758,

LTSR ATP 1983.11.30 įsakas <N> X-5387,

LTSR ATP 1987.12.25 įsakas <N> XI-2086

Nr.I-459; 1994.05.17.; Žin., 1994, Nr.44-805

175 straipsnis. Sutartis trečiojo asmens naudai

Jeigu sudariusis sutartį asmuo išlygo, kad iš sutarties

atsiradusi prievolė turi būti įvykdyta trečiajam asmeniui, tai

prievolę įvykdyti turi teisę reikalauti tiek sudariusis sutartį

asmuo, tiek ir trečiasis asmuo, kurio naudai išlygtas prievolės

įvykdymas, jeigu ko kita nenumatyta įstatyme ar sutartyje ir kas

kita neišplaukia iš prievolės esmės.

Jeigu trečiasis asmuo atsisakė nuo suteiktos jam sutartimi

teisės, tai sudariusis sutartį asmuo gali pasinaudoti šia teise,

išskyrus tuos atvejus, kada tai prieštarauja įstatymui,

sutarčiai ir prievolės esmei.

Septynioliktasis skirsnis

PRIEVOLIŲ ĮVYKDYMAS

176 straipsnis. Tinkamas prievolių įvykdymas

Prievolės turi būti vykdomos tinkamai ir nustatytu terminu

pagal įstatymų ar sutarties nurodymus, o jei nurodymų nėra, -

pagal paprastai reiškiamus reikalavimus.

Be to, kiekviena iš šalių turi atlikti savo pareigas kuo

ekonomiškiau ir visokeriopai padėti antrajai šaliai atlikti savo

pareigas.

Straipsnio pakeitimai:

Nr.I-459; 1994.05.17.; Žin., 1994, Nr.44-805

177 straipsnis. Neleistinumas vienašališkai atsisakyti

įvykdyti prievolę ir pakeisti sutarties

sąlygas

Vienašališkai atsisakyti įvykdyti prievolę ir vienašališkai

pakeisti sutarties sąlygas neleidžiama, išskyrus sutarties ar

įstatymų numatytus atvejus.

Jeigu dėl nepaprasto aplinkybių pasikeitimo prievolės

įvykdymas susijęs su dideliais sunkumais arba vienai iš šalių

gresia didelės, aiškiai neekvivalentiškos išlaidos ir to šalis

negalėjo numatyti, sudarydama sutartį, tai teismas, įvertinęs

šalių interesus, suinteresuotos šalies reikalavimu gali

nustatyti prievolės mokėjimų dydį ar nutraukti sutartį.

Nutraukdamas sutartį, teismas priima sprendimą dėl šalių

tarpusavio atsiskaitymų, atsižvelgdamas į sudarytą sutartį, jos

įvykdymo laipsnį ir pasikeitusias aplinkybes.

Straipsnio pakeitimai:

Nr.I-459; 1994.05.17.; Žin., 1994, Nr.44-805

178 straipsnis. Prievolės įvykdymas dalimis

Kreditorius turi teisę nepriimti prievolės įvykdymo

dalimis, jeigu ko kita nėra numatyta įstatyme, sutartyje arba

kas kita neišplaukia iš prievolės esmės.

Straipsnio pakeitimai:

Nr.I-459; 1994.05.17.; Žin., 1994, Nr.44-805

179 straipsnis. Trečiojo asmens įvykdymas prievolės

Pilnutinai ar iš dalies įvykdyti prievolę, atsiradusią iš

sutarties, gali būti įpareigojamas trečiasis asmuo, jeigu tai

numato nustatytosios taisyklės, taip pat jeigu trečiąjį asmenį

sieja su viena iš šalių administracinis pavaldumas arba

atitinkama sutartis.

Jeigu iš įstatymo, sutarties ar prievolės esmės

neišplaukia, kad skolininkas privalo įvykdyti prievolę pats, tai

kreditorius privalo priimti įvykdymą, kurį pasiūlo už skolininką

trečiasis asmuo. Kreditorius neturi teisės priimti įvykdymą iš

trečiojo asmens, jeigu skolininkas tam prieštarauja.

Straipsnio pakeitimai:

Nr.I-459; 1994.05.17.; Žin., 1994, Nr.44-805

180 straipsnis. Prievolių, kurių įvykdymo terminas

neapibrėžtas, įvykdymas

Jeigu prievolės įvykdymo terminas nenustatytas arba

apibrėžtas pareikalavimo momentu, tai kreditorius turi teisę bet

kada pareikalauti ją įvykdyti, o skolininkas turi teisę bet kada

ją įvykdyti.

Skolininkas privalo įvykdyti tokią prievolę per septynias

dienas nuo tos dienos, kurią kreditorius pareikalavo prievolę

įvykdyti, jeigu iš įstatymo, sutarties ar prievolės esmės

neišplaukia pareiga įvykdyti prievolę tuojau.

181 straipsnis. Prievolės įvykdymas prieš terminą

Skolininkas turi teisę įvykdyti prievolę prieš terminą,

jeigu ko kita neišplaukia iš įstatymo, sutarties ar prievolės

esmės.

Straipsnio pakeitimai:

Nr.I-459; 1994.05.17.; Žin., 1994, Nr.44-805

182 straipsnis. Abišalių sutarties pareigų įvykdymas

Iš sutarties atsiradusios abišalės pareigos turi būti

įvykdytos tuo pačiu metu, jeigu iš įstatymo, sutarties ar

prievolės esmės neišplaukia ko kita.

183 straipsnis. Prievolės įvykdymo vieta

Prievolė turi būti įvykdyta toje vietoje, kuri nustatyta

įstatyme, sutartyje, arba išplaukia iš prievolės esmės.

Jeigu įvykdymo vieta nenustatyta, tai prievolė turi būti

įvykdyta:

1) prievolė perduoti pastatą - pastato buvimo vietoje;

2) fizinių asmenų piniginė prievolė - kreditoriaus

gyvenamojoje vietoje prievolės atsiradimo momentu, o jeigu

kreditorius iki prievolės įvykdymo momento gyvenamąją vietą

pakeitė ir apie tai praneše skolininkui, - naujojoje

kreditoriaus gyvenamojoje vietoje; visos išklaidos, susijusios

su įvykdymo vietos pasikeitimu, tenka kreditoriui;

3) visos kitos prievolės - skolininko gyvenamojoje vietoje,

o jeigu skolininkas yra juridinis asmuo, - jo buveinėje.

Straipsnio pakeitimai:

Nr.I-459; 1994.05.17.; Žin., 1994, Nr.44-805

184 straipsnis. Piniginių prievolių valiuta

Piniginės prievolės išreiškiamos ir apmokamos Lietuvos

Respublikos valiuta.

Įstatymų nustatytais atvejais piniginės prievolės gali būti

išreiškiamos ir vykdomos ir užsienio valiuta.

Straipsnio pakeitimai:

Nr.I-459; 1994.05.17.; Žin., 1994, Nr.44-805

Nr. I-660, 94.11.15, Žin., 1994, Nr. 91-1765 (94.11.25)

185 straipsnis. Procentai pagal prievoles

Procentai pagal pinigines ir kitokias prievoles leidžiami.

Jų dydis nustatomas įstatymuose ar šalių susitarimu, jeigu toks

susitarimas neprieštarauja įstatymams.

Straipsnio pakeitimai:

Nr.I-459; 1994.05.17.; Žin., 1994, Nr.44-805

186 straipsnis. Alternatyvinių prievolių įvykdymas

Jeigu pagal prievolę skolininkas privalo atlikti vieną iš

dviejų ar kelių veiksmų (alternatyvinė prievolė), tai teisė

pasirinkti jį priklauso skolininkui, išskyrus tuos atvejus, kada

kas kita numatyta įstatyme ar sutartyje arba išplaukia iš

prievolės esmės.

187 straipsnis. Prievolės, kurioje dalyvauja keli

skolininkai arba keli kreditoriai,

įvykdymas

Jeigu prievolėje dalyvauja keli kreditoriai arba keli

skolininkai, tai kiekvienas iš kreditorių turi teisę reikalauti

įvykdyti lygią su kitais kreditoriais prievolės dalį, o

kiekvienas iš skolininkų privalo įvykdyti lygią su kitais

skolininkais prievolės dalį, išskyrus tuos atvejus, kada iš

įstatymo ar sutarties išplaukia kas kita.

Solidarinė pareiga (188 straipsnis) arba solidarinis

reikalavimas (191 straipsnis) atsiranda tik tais atvejais, kada

tai numato sutartis ar nustato įstatymas, konkrečiai imant, kada

prievolės dalykas yra nedalus.

188 straipsnis. Solidarinė skolininkų pareiga

Jeigu skolininkų pareiga yra solidarinė, tai kreditorius

turi teisę reikalauti, kad prievolę įvykdytų tiek visi ar keli

skolininkai bendrai, tiek ir bet kuris iš jų skyrium, be to,

tiek ją visą, tiek ir jos dalį.

Kreditorius, kuriam prievolės pilnutinai neįvykdė vienas iš

solidarinių skolininkų, turi teisę reikalauti, kad likusią

prievolės dalį įvykdytų bet kuris iš kitų solidarinių skolininkų

arba visi jie bendrai.

Solidariniai skolininkai lieka įpareigoti iki to laiko,

kada bus įvykdyta visa prievolė.

Jeigu solidarinę pareigą pilnutinai įvykdo vienas iš

skolininkų, tat atleidžia kitus skolininkus nuo jos vykdymo

kreditoriui.

189 straipsnis. Solidarinių skolininkų atsikirtimai

reditoriaus reikalavimams

Pareigai esant solidarinei, skolininkas neturi teisės

pareikšti kreditoriaus reikalavimui atsikirtimų, pagrįstų

tokiais kitų solidarinių skolininkų teisiniais santykiais su

kreditorium, kuriuose tas skolininkas nedalyvauja.

190 straipsnis. Solidarinių skolininkų tarpusavio

atgręžtiniai reikalavimai

Skolininkas, įvykdžiusis solidarinę pareigą, turi teisę

atgręžtine tvarka reikalauti iš visų kitų bendraskolių lygiomis

dalimis to, ką jis įvykdė, atskaičius dalį, tenkančią jam

pačiam, jeigu ko kita nenustato įstatymas ar sutartis. Tai, ko

vienas iš bendraskolių nesumoka skolininkui, įvykdžiusiam

solidarinę pareigą, turi padengti lygiomis dalimis šis ir kiti

bendraskoliai.

191 straipsnis. Solidarinis kreditorių reikalavimas

Reikalavimui esant solidariniam, kiekvienas iš kreditorių

turi teisę pareikšti skolininkui reikalavimą tiek visa apimtimi,

tiek ir dėl skolos dalies.

Skolininkas neturi teisės pareikšti vieno iš solidarinių

kreditorių reikalavimui atsikirtimų, pagrįstų tokiais skolininko

teisiniais santykiais su kitais solidariniais kreditoriais,

kuriuose tas kreditorius nedalyvauja.

Visos pareigos įvykdymas vienam iš solidarinių kreditorių

atleidžia skolininką nuo įvykdymo kitiems kreditoriams.

Solidarinis kreditorius, gavęs iš skolininko įvykdymą,

privalo atlyginti kitiems solidariniams kreditoriams

priklausančias jiems dalis, jeigu ko kita neišplaukia iš jų

tarpusavio santykių.

192 straipsnis. Subsidiarinė atsakomybė

Jeigu pagal įstatymą arba sutartį asmuo papildomai atsako

kreditoriui už tai, kad pagrindinis skolininkas neįvykdo

prievolės, tai kreditorius turi teisę reikalauti, kad tas asmuo

įvykdytų prievolę, tik tuo atveju, kada negauna savo reikalavimo

pilnutinio patenkimo iš pagrindinio skolininko.

193 straipsnis. Piniginės prievolės įvykdymas, įmokant

skolą į depozitą

Kreditoriui nesant, taip pat jam vengiant priimti įvykdymą

ar kitaip jam praleidžiant terminą, taip pat ir nesant

neveiksnaus kreditoriaus atstovo, piniginės prievolės arba

prievolės perduoti vertybinius popierius skolininkas turi teisę

įnešti priklausančius iš jo pinigus ar vertybinius popierius į

notarinės kontoros depozitą. Notarinė kontora praneša apie tai

kreditoriui.

Pinigų sumos ar vertybinių popierių įnešimas į notarinės

kontoros depozitą laikomas prievolės įvykdymu.

Aštuonioliktasis skirsnis

PRIEVOLIŲ ĮVYKDYMO UŽTIKRINIMAS

194 straipsnis. Bendrieji nuostatai

Prievolių įvykdymas gali būti užtikrinamas pagal įstatymus

arba sutartį netesybomis (bauda, delspinigiais), įkeitimu,

ipoteka, laidavimu, rankpinigiais ir garantija.

Gali būti užtikrinamas tik galiojantis reikalavimas.

Straipsnio pakeitimai:

Nr.I-459; 1994.05.17.; Žin., 1994, Nr.44-805

I. Netesybos

195 straipsnis. Netesybų sąvoka

Netesybomis (bauda, delspinigiais) laikoma įstatyme ar

sutartyje nustatyta pinigų suma, kurią skolininkas privalo

sumokėti kreditoriui, jeigu prievolė neįvykdyta arba netinkamai

įvykdyta, konkrečiai imant, jeigu praleistas prievolei įvykdyti

terminas.

Netesybos (bauda) gali būti nustatomos konkrečia pinigų

suma arba užtikrinamosios prievolės sumos procentu.

Už prievolės įvykdymo termino praleidimą gali būti

nustatomos netesybos (delspinigiai), skaičiuojamos už kiekvieną

termino praleidimo dieną, savaitę dekadą ir t.t.

Kreditorius neturi teisės reikalauti sumokėti netesybas

(baudą, delspinigius), jeigu skolininkas neatsako už prievolės

neįvykdymą arba netinkamą jos įvykdymą (231 straipsnis).

196 straipsnis. Susitarimo dėl netesybų forma

Susitarimas dėl netesybų (baudos, delspinigių) turi būti

sudaromas rašytine forma. Rašytinės formos nesilaikymas

susitarimą dėl netesybų (baudos, delspinigių) daro negaliojantį.

197 straipsnis. Netesybų sumažinimas

Jeigu mokėtinos netesybos (bauda, delspinigiai) yra

pernelyg didelės, palyginus su kreditoriaus nuostoliais, teismas

turi teisę sumažinti netesybas (baudą, delspinigius), kartu

atsižvelgdamas į tai, kiek skolininkas įvykdė prievolės, į

dalyvaujančių prievolėje fizinių asmenų turtinę padėtį, taip pat

į bet kurį kitokį dėmesio vertą kreditoriaus interesą.

Straipsnio pakeitimai:

Nr.I-459; 1994.05.17.; Žin., 1994, Nr.44-805

II. Įkeitimas

198 straipsnis. Įkeitimo sąvoka

Pagal įkeitimą kreditorius (įkaito turėtojas) turi teisę,

skolininkui neįvykdžius įkeitimu užtikrintos prievolės, gauti

savo reikalavimo patenkinimą iš įkeistojo turto vertės pirmiau

už kitus kreditorius, išskyrus išimtis, nurodomas Lietuvos

Respublikos įstatymuose.

Įkeitimas atsiranda pagal sutartį arba įstatymą.

Straipsnio pakeitimai:

Nr.I-459; 1994.05.17.; Žin., 1994, Nr.44-805

199 straipsnis. Įkeitimu užtikrinami reikalavimai

Jeigu ko kita nenurodyta sutartyje arba įstatyme, įkeitimas

užtikrina reikalavimą ta apimtimi, kuri yra jo patenkinimo

momentu, įskaitant procentus, netesybas (baudą, delspinigius),

nuostolius, padarytus prievolės įvykdymo termino praleidimu,

taip pat išieškojimo išlaidas.

200 straipsnis. Įkaito davėjas

Įkaito davėju gali būti tiek pats skolininkas, tiek ir

trečiasis asmuo.

Įkaito davėjas turi būti įkeičiamojo turto savininkas arba

turėti į tą turtą patikėjimo teisę.

Straipsnio pakeitimai:

Nr.I-459; 1994.05.17.; Žin., 1994, Nr.44-805

201 straipsnis. Įkeitimo dalykas

Įkeitimo dalyku gali būti bet koks turtas, išskyrus tokį

turtą, į kurį pagal Lietuvos Respublikos įstatymus negali būti

nukreipiamas išieškojimas.

Straipsnio pakeitimai:

Nr.I-459; 1994.05.17.; Žin., 1994, Nr.44-805

202 straipsnis. Įkeitimo sutarties turinys

Įkeitimo sutartyje turi būti nurodoma: įkaito davėjo ir

įkaito turėtojo pavadinimas ir gyvenamoji vieta (buveinė),

įkeičiamojo turto aprašymas, įkainojimas ir buvimo vieta,

įkeitimu užtikrinamos prievolės esmė, dydis ir įvykdymo

terminas.

203 straipsnis. Įkeitimo sutarties forma

Įkeitimo sutartis turi būti sudaroma rašytine forma.

Turto, kurio perleidimo sandoriai turi būti notariškai

patvirtinti, įkeitimo sutartis turi būti notariškai patvirtinta.

Turto įkeitimas lombarde įforminamas lombardo išduodamu

įkeitimo bilietu.

Šiame straipsnyje nustatytų taisyklių nesilaikymas įkeitimo

sutartį daro negaliojančią.

Straipsnio pakeitimai:

Nr.I-459; 1994.05.17.; Žin., 1994, Nr.44-805

204 straipsnis. Įkeistojo turto perdavimas įkaito turėtojui

Įkeistasis turtas, išskyrus nekilnojamąjį turtą,

perduodamas įkaito turėtojui, jeigu ko kita nenustato įstatymai

arba sutartis.

Straipsnio pakeitimai:

Nr.I-459; 1994.05.17.; Žin., 1994, Nr.44-805

205 straipsnis. Įkeitimo teisės atsiradimo momentas

Įkeitimo teisė įkeičiamam turtui, kuriam yra nustatyta

privaloma valstybinė registracija, atsiranda nuo įkeitimo

sutarties įregistravimo, kitam turtui - nuo šio turto perdavimo

įkaito turėtojui, o jeigu pagal įstatymus arba sutartį turtas

neturi būti perduodamas, - nuo įkeitimo sutarties sudarymo.

Straipsnio pakeitimai:

Nr.I-459; 1994.05.17.; Žin., 1994, Nr.44-805

206 straipsnis. Įkaito turėtojo pareigos

Įkaito turėtojas, kuriam perduotas įkeistasis turtas,

privalo jį tinkamai laikyti. Jis atsako už šio turto

išsaugojimą, jeigu neįrodo, kad turtas prarastas arba sugedo ne

dėl jo kaltės. Lombardas, priimdamas turtą įkaitu, privalo

įkaito davėjo sąskaita drausti priimtą įkaitu turtą visa jo

vertės suma pagal įkainojimą, nustatytą šalių susitarimu.

Įkaito turėtojas neturi teisės naudotis įkeistuoju turtu,

jeigu ko kita nenumato įstatymas arba sutartis.

Straipsnio pakeitimai:

Nr.I-459; 1994.05.17.; Žin., 1994, Nr.44-805

207 straipsnis. Įkeistojo turto išreikalavimas

Jeigu įkeistasis turtas nustojo būti valdomas įkaito

turėtojo ar skolininko, pas kurį jis buvo paliktas (204

straipsnis), jį gali išreikalauti įkaito turėtojas sutinkamai su

šio kodekso 148 straipsniu.

208 straipsnis. Įkeitimu užtikrinto reikalavimo

patenkinimas

Skolininkui neįvykdžius įkeitimu užtikrintos prievolės,

kreditoriaus reikalavimas patenkinamas iš įkeistojo turto vertės

teismo, trečiųjų teismo (arbitražo) sprendimu, jeigu ko kita

nenustato įstatymas.

Jeigu į įkeistąjį turtą nukreipia išieškojimą kitas asmuo,

tai įkaito turėtojas turi teisę reikalauti, kad įkeitimu

užtikrinta prievolė būtų įvykdyta prieš terminą.

Jeigu sumos, gautos, pardavus įkeistąjį turtą, neužtenka

įkaito turėtojo reikalavimui pilnutinai patenkinti, tai, nesant

kitokio nurodymo įstatyme ar sutartyje, įkaito turėtojas turi

teisę išieškoti trūkstamą sumą iš skolininko kito turto; tuo

atveju jis neturi pirmenybės prieš kitus kreditorius.

Jeigu nustatytu terminu nepadengiama paskola, užtikrinta

turto įkeitimu lombarde, tai, praėjus lengvatiniam vieno mėnesio

terminui, lombardas parduoda tą turtą tikrąja jo verte, bet ne

mažesne, kaip nustatytasis įkainojimas (202 straipsnis).

Įkeistajam turtui žuvus, jeigu jis buvo apdraustas, įkaito

turėtojas turi pirmenybės teisę patenkinti savo reikalavimą iš

draudimo išmokos.

Straipsnio pakeitimai:

Nr.I-459; 1994.05.17.; Žin., 1994, Nr.44-805

Nr. I-1459, 96.07.10, Žin., 1996, Nr. 73-1745 (96.07.31)

209 straipsnis. Įkeitimu užtikrinto reikalavimo perleidimas

Sutartis dėl įkeitimu užtikrinto reikalavimo perleidimo

turi būti sudaroma, laikantis taisyklių, nustatytų šio kodekso

203 straipsnyje. Apie reikalavimo perleidimą turi būti pranešama

skolininkui, o jeigu įkaito davėjas yra trečiasis asmuo - tai ir

įkaito davėjui.

210 straipsnis. Įkeitimo teisės pasibaigimas

Įkeitimo teisė pasibaigia:

1) pasibaigus įkeitimu užtikrintai prievolei;

2) žuvus įkeistajam turtui;

3) įkaito turėtojui įgijus įkeistojo turto nuosavybės teisę

arba jo patikėjimo teisę;

4) įkeistąjį turtą pardavus priverstine tvarka.

Apie turto, kuriam yra nustatyta privaloma valstybinė

registracija, įkeitimo teisės pasibaigimą suinteresuoto asmens

reikalavimu turi būti pažymėta atitinkamos valstybės

institucijos registre, kuriame buvo įregistruota to turto

įkeitimo sutartis.

Straipsnio pakeitimai:

Nr.I-459; 1994.05.17.; Žin., 1994, Nr.44-805

211 straipsnis. Įkeitimo teisės išlikimas, įkeistojo turto

nuosavybės teisei perėjus kitam asmeniui

Įkeistojo turto nuosavybės teisei arba patikėjimo teisei

perėjus iš įkaito davėjo kitam asmeniui, įkeitimo teisė lieka

galioti.

Straipsnio pakeitimai:

Nr.I-459; 1994.05.17.; Žin., 1994, Nr.44-805

III. Laidavimas

212 straipsnis. Laidavimo sutarties sąvoka

Laidavimo sutartimi laiduotojas įsipareigoja atsakyti kito

asmens kreditoriui, jeigu tas asmuo, už kurį laiduojama,

neįvykdys visos savo prievolės ar jos dalies.

213 straipsnis. Laidavimo sutarties forma

Laidavimo sutartis turi būti sudaroma rašytine forma.

Rašytinės formos nesilaikymas laidavimo sutartį daro

negaliojančią.

214 straipsnis. Laiduotojo atsakomybė

Prievolės neįvykdžius, skolininkas ir laiduotojas atsako

kreditoriui kaip solidariniai skolininkai, jeigu ko kita

nenustato laidavimo sutartis.

Laiduotojas atsako ta pačia apimtimi, kaip ir skolininkas,

konkrečiai imant, už procentų sumokėjimą, už nuostolių

atlyginimą, už netesybų sumokėjimą, jeigu ko kita nenustato

laidavimo sutartis.

Bendrai laidavę asmenys atsako kreditoriui solidariai,

jeigu ko kita nenustato laidavimo sutartis.

215 straipsnis. Laiduotojo teisės ir pareigos, pareiškus

jam ieškinį

Jeigu kreditorius pareiškia ieškinį laiduotojui, tai šis

privalo patraukti skolininką dalyvauti byloje. Priešingu atveju

skolininkas turi teisę pareikšti prieš atgręžtinį laiduotojo

reikalavimą (216 straipsnis) visus atsikirtimus, kuriuos jis

turėjo prieš kreditorių.

Laiduotojas turi teisę pareikšti prieš kreditoriaus

reikalavimą visus atsikirtimus, kuriuos galėtų pateikti

skolininkas. Laiduotojas nepraranda teisės pareikšti šiuos

atsikirtimus net ir tuo atveju, kai skolininkas nuo jų atsisako

arba pripažįsta savo prievolę.

216 straipsnis. Įvykdžiusio prievolę laiduotojo teisės

Įvykdžiusiam prievolę laiduotojui pereina visos

kreditoriaus teisės, turimos šioje prievolėje.

Kiekvienas iš kelių laiduotojų turi teisę atgręžtinio

reikalavimo būdu reikalauti iš skolininko savo sumokėtos sumos.

Laiduotojui įvykdžius prievolę, kreditorius privalo

perduoti jam dokumentus, patvirtinančius reikalavimą į

skolininką, taip pat teises, užtikrinančias tą reikalavimą.

217 straipsnis. Skolininko pranešimas laiduotojui apie

prievolės įvykdymą

Skolininkas, įvykdęs laidavimu užtikrintą prievolę, privalo

tuojau pranešti apie tai laiduotojui. Priešingu atveju

laiduotojui, savo ruožtu įvykdžiusiam prievolę, paliekama

atgręžtinio reikalavimo į skolininką teisė. Skolininkas šiuo

atveju turi teisę išieškoti iš kreditoriaus tik tai, ką šis be

pagrindo gavo.

218 straipsnis. Laiduotojo atleidimas nuo atsakomybės

Kreditoriui atsisakius nuo priklausančios jam pirmenybės

teisės patenkinti jo reikalavimą ar nuo kito jo naudai nustatyto

prievolės užtikrinimo, laiduotojas atleidžiamas nuo atsakomybės

už tai, kad skolininkas neįvykdė prievolės, jeigu kreditorius

būtų galėjęs patenkinti savo reikalavimą, pasinaudodamas

aukščiau nurodytomis teisėmis.

219 straipsnis. Laidavimo pasibaigimas

Laidavimas pasibaigia tuo pačiu metu, kada pasibaigia juo

užtikrinta prievolė.

Laidavimas taip pat pasibaigia, jeigu kreditorius per tris

mėnesius nuo tos dienos, kurią suėjo prievolės įvykdymo

terminas, nepareiškia laiduotojui ieškinio. Jeigu prievolės

įvykdymo terminas nenurodytas arba apibrėžtas pareikalavimo

momentu, tai, nesant kitokio susitarimo, laiduotojo atsakomybė

pasibaigia, suėjus vieneriems metams nuo laidavimo sutarties

sudarymo dienos.

IV. Garantija

220 straipsnis. Garantijos sąvoka

Garantija laikoma įstatymuose ar sutartyje numatyta vieno

asmens pareiga visiškai ar iš dalies atsakyti kitam asmeniui -

kreditoriui, jeigu asmuo-skolininkas prievolės neįvykdys ar ją

įvykdys netinkamai. Garanto atsakomybė yra subsidiarinė (192

straipsnis).

Garantas, įvykdęs asmens-skolininko prievolę, turi teisę

atgręžtinio reikalavimo būdu reikalauti iš asmens-skolininko

savo sumokėtos sumos.

Straipsnio pakeitimai:

Nr.I-459; 1994.05.17.; Žin., 1994, Nr.44-805

221 straipsnis. Sutartinės garantijos forma

Sutartimi nustatyta garantija turi būti sudaroma rašytine

forma.

Rašytinės formos nesilaikymas garantijos sutartį daro

negaliojančią.

Straipsnio pakeitimai:

Nr.I-459; 1994.05.17.; Žin., 1994, Nr.44-805

V. Rankpinigiai

222 straipsnis. Rankpinigių sąvoka

Rankpinigiais laikoma pinigų suma, kurią viena iš

susitariančių šalių duoda pagal sutartį priklausančių iš jos

mokėjimų sąskaita antrajai šaliai sutarties sudarymui įrodyti ir

jos įvykdymui užtikrinti.

223 straipsnis. Susitarimo dėl rankpinigių forma

Susitarimas dėl rankpinigių, nepriklausomai nuo rankpinigių

sumos, turi būti sudaromas rašytine forma.

224 straipsnis. Rankpinigiais užtikrintos sutarties

neįvykdymo pasekmės

Jeigu už sutarties neįvykdymą atsako davusi rankpinigius

šalis, tai rankpinigiai lieka antrajai šaliai. Jeigu už

sutarties neįvykdymą atsako gavusi rankpinigius šalis, tai ji

privalo sumokėti antrajai šaliai dvigubą rankpinigių sumą.

Be to, šalis, kuri atsako už sutarties neįvykdymą, privalo

atlyginti antrajai šaliai nuostolius, įskaičius rankpinigių

sumą, jeigu sutartyje nenumatyta ko kita.

Devynioliktasis skirsnis

ATSAKOMYBĖ UŽ PRIEVOLIŲ PAŽEIDIMĄ

225 straipsnis. Prievolės perduoti individualiai apibrėžtą

daiktą neįvykdymo pasekmės

Jeigu skolininkas neįvykdo prievolės perduoti individualiai

apibrėžtą daiktą kreditoriui nuosavybėn ar patikėjimo teise, tai

kreditorius turi teisę reikalauti atimti šį daiktą iš skolininko

ir perduoti jam. Ta teisė išnyksta, jeigu daiktas jau perduotas

kitam kreditoriui, turinčiam tos pačios rūšies teisę. Jeigu

daiktas dar neperduotas, pirmenybė priklauso tam iš kreditorių,

kurio naudai prievolė atsirado pirmiau, o jeigu to negalima

nustatyti, - tam, kuris pirmiau pareiškė ieškinį.

Straipsnio pakeitimai:

Nr.I-459; 1994.05.17.; Žin., 1994, Nr.44-805

226 straipsnis. Prievolės atlikti tam tikrą darbą

neįvykdymo pasekmės

Skolininkui neįvykdžius prievolės atlikti tam tikrą darbą,

kreditorius turi teisę atlikti tą darbą skolininko sąskaita,

jeigu ko kita neišplaukia iš įstatymo ar sutarties, arba

reikalauti nuostolių atlyginimo.

227 straipsnis. Skolininko pareiga atlyginti nuostolius

Jeigu skolininkas prievolės neįvykdo arba ją įvykdo

netinkamai, jis privalo atlyginti kreditoriui tuo padarytus

nuostolius.

Nuostoliais laikomos kreditoriaus turėtos išlaidos, jo

turto netekimas arba sužalojimas, taip pat kreditoriaus negautos

pajamos, kurias jis būtų gavęs, jeigu skolininkas būtų įvykdęs

prievolę.

Nuostolių atlyginimo dydis gali būti nustatomas šalių

susitarimu.

Straipsnio pakeitimai:

Nr.I-459; 1994.05.17.; Žin., 1994, Nr.44-805

228 straipsnis. Nuostoliai ir netesybos

Jeigu už prievolės neįvykdymą arba netinkamą jos įvykdymą

nustatytos netesybos (bauda, delspinigiai), tai nuostoliai

atlyginami tik tiek, kiek jų nepadengia netesybos (bauda,

delspinigiai).

Įstatymas arba sutartis gali numatyti atvejus: kada

leidžiama išieškoti tiktai netesybas (baudą, delspinigius), bet

ne nuostolius; kada gali būti išieškoma visa nuostolių suma

greta netesybų (baudos, delspinigių); kada, kreditoriaus

pasirinkimu, gali būti išieškomos arba netesybos (bauda,

delspinigiai), arba nuostoliai.

229 straipsnis. Atsakomybės pagal prievoles dydžio

apribojimas

Atskiroms prievolių rūšims Lietuvos Respublikos įstatymai

gali nustatyti ribotą atsakomybę už prievolių neįvykdymą arba

netinkamą jų įvykdymą.

Straipsnio pakeitimai:

Nr.I-459; 1994.05.17.; Žin., 1994, Nr.44-805

230 straipsnis. Skolininko, sumokėjusio netesybas ir

atlyginusio nuostolius, pareiga įvykdyti

prievolę natūra

Sumokėjimas netesybų (baudos, delspinigių), nustatytų tam

atvejui, kai praleidžiamas prievolės vykdymo terminas arba

prievolė kitaip netinkamai įvykdoma, ir atlyginimas nuostolių,

padarytų netinkamu prievolės įvykdymu, neatleidžia skolininko

nuo pareigos įvykdyti prievolę natūra, išskyrus tuos atvejus,

kada šalių susitarimu nustatyta kas kita.

Straipsnio pakeitimai:

Nr.I-459; 1994.05.17.; Žin., 1994, Nr.44-805

231 straipsnis. Kaltė kaip atsakomybės už prievolių

pažeidimą sąlyga

Asmuo, neįvykdęs prievolės arba ją įvykdęs netinkamai,

atsako turtu, tik esant kaltei (tyčiai arba neatsargumui),

išskyrus įstatymo arba sutarties numatytus atvejus. Kad kaltės

nėra, įrodinėja pažeidusis prievolę asmuo.

232 straipsnis. Skolininko atsakomybė, kada prievolės

neįvykdo tretieji asmenys

Kada prievolės neįvykdo arba ją įvykdo netinkamai tretieji

asmenys, kurie buvo įpareigoti ją įvykdyti (179 straipsnis),

atsako skolininkas, jeigu Lietuvos Respublikos įstatymai

nenumato, kad atsako tiesioginis vykdytojas.

Straipsnio pakeitimai:

Nr.I-459; 1994.05.17.; Žin., 1994, Nr.44-805

233 straipsnis. Kreditoriaus kaltė

Jeigu prievolė neįvykdyta arba netinkamai įvykdyta dėl

abiejų šalių kaltės, teismas, arba trečiųjų teismas (arbitražas)

atitinkamai sumažina skolininko atsakomybę.

Ta pati taisyklė taikoma ir tais atvejais, kada kreditorius

tyčia ar dėl neatsargumo prisidėjo prie prievolės neįvykdymu ar

netinkamu jos įvykdymu padarytų nuostolių padidėjimo, taip pat

kada kreditorius tyčia ar dėl neatsargumo nesiėmė priemonių

nuostoliams sumažinti.

šiame straipsnyje nustatytos taisyklės atitinkamai taikomos

taip pat ir tais atvejais, kada skolininkas pagal įstatymą arba

sutartį (231 straipsnis) atsako turtu už prievolės neįvykdymą ar

netinkamą jos įvykdymą nepriklausomai nuo savo kaltės.

Straipsnio pakeitimai:

Nr.I-459; 1994.05.17.; Žin., 1994, Nr.44-805

234 straipsnis. Atsakomybė už prievolės neįvykdymą,

sutarčiai esant dvišalei

Jeigu, sutarčiai esant dvišalei, įvykdyti prievolę vienai

šaliai pasidarė negalima dėl tokios aplinkybės, už kurią

neatsako nei viena, nei antra šalis, tai, nesant ko kita

nuamtyta įstatyme ar sutartyje, nė viena iš šalių neturi teisės

reikalauti, kad antroji šalis įvykdytų sutartį. Kiekviena iš

šalių tuo atveju turi teisę reikalauti grąžinti jai visa, ką ji

įvykdė be atitinkamo priešpriešinio įvykdymo.

Jeigu, sutarčiai esant dvišalei, įvykdyti prievolę vienai

šaliai pasidarė negalima dėl tokios aplinkybės, už kurią ji

atsako, tai, nesant ko kita numatyta įstatyme arba sutartyje,

antroji šalis turi teisę atsisakyti nuo sutarties ir reikalauti

grąžinti visa, ką ji įvykdė, taip pat atlyginti sutarties

neįvykdymu padarytus nuostolius.

Jeigu, sutarčiai esant dvišalei, įvykdyti prievolę vienai

šaliai pasidarė negalima dėl tokios aplinkybės, už kurią atsako

antroji šalis, tai pirmoji šalis turi teisę reikalauti iš

antrosios šalies įvykdyti prievolę, įskaitant tai, ką ji sutaupo

dėl negalėjimo įvykdyti savo prievolės.

Straipsnio pakeitimai:

Nr.I-459; 1994.05.17.; Žin., 1994, Nr.44-805

235 straipsnis. Skolininko praleidimas termino

Skolininkas laikomas praleidusiu terminą, jeigu jis

prievolės neįvykdo nustatytu terminu.

Skolininkas, praleidęs įvykdymo terminą, atsako kreditoriui

už termino praleidimu padarytus nuostolius ir už atsitiktinai

atsiradusį po termino praleidimo negalėjimą įvykdyti prievolę.

Jeigu dėl to, kad skolininkas praleido įvykdymo terminą,

kreditorius nebesuinteresuotas, kad prievolė būtų įvykdyta, tai

kreditorius turi teisę atsisakyti priimti įvykdymą ir reikalauti

atlyginti nuostolius.

Skolininkas nelaikomas praleidusiu įvykdymo terminą, kol

prievolės negalima įvykdyti dėl to, kad kreditorius praleido

įvykdymo terminą (237 straipsnis).

Straipsnio pakeitimai:

Nr.I-459; 1994.05.17.; Žin., 1994, Nr.44-805

236 straipsnis. Skolininko praleidimas termino įvykdyti

piniginėms prievolėms

Skolininkas, praleidusis terminą įvykdyti piniginei

prievolei, privalo sumokėti už termino praleidimo laiką trijų

metinių procentų dydžio delspinigius nuo sumos, kurią sumokėti

praleistas terminas, jeigu įstatymas ar sutartis nenustato

kitokio procentų dydžio.

Straipsnio pakeitimai:

Nr.I-459; 1994.05.17.; Žin., 1994, Nr.44-805

237 straipsnis. Kreditoriaus praleidimas termino

Kreditorius laikomas praleidusiu įvykdymo terminą, jeigu

jis atsisakė priimti skolininko pasiūlytą tinkamą įvykdymą ar

neatliko veiksmų, iki kurių atlikimo skolininkas negalėjo

įvykdyti savo prievolės.

Kreditorius laikomas praleidusiu terminą taip pat ir šio

kodekso 244 straipsnio penktojoje dalyje nurodytais atvejais.

Kreditoriui praleidus terminą, skolininkas gauna teisę į

termino praleidimu padarytų nuostolių atlyginimą, jeigu

kreditorius neįrodo, kad terminas praleistas ne dėl jo paties

kaltės ar ne dėl tų asmenų, kurie pagal įstatymą ar kreditoriaus

pavedimą buvo įpareigoti priimti įvykdymą, kaltės.

Pagal piniginę prievolę skolininkas neprivalo mokėti

procentų (delspinigių) už kreditoriaus termino praleidimo laiką.

Dvidešimtasis skirsnis

REIKALAVIMO PERLEIDIMAS IR SKOLOS PERKĖLIMAS

238 straipsnis. Reikalavimo perleidimas

Kreditorius turi teisę perleisti reikalavimą kitam

asmeniui, jeigu tai neprieštarauja įstatymui ar sutarčiai arba

jeigu reikalavimas nėra susijęs su kreditoriaus asmenybe.

Neleidžiama perleisti reikalavimą atlyginti turtinę žalą,

kilusią dėl sveikatos sužalojimo ar gyvybės atėmimo.

Reikalavimo įgijėjui pereina teisės, nustatytos prievolės

įvykdymui užtikrinti.

239 straipsnis. Perleidusio reikalavimą kreditoriaus

pareigos ir atsakomybė

Kreditorius, perleidusis reikalavimą kitam asmeniui,

privalo perduoti jam dokumentus, patvirtinančius reikalavimo

teisę.

Pradinis kreditorius atsako naujajam kreditoriui už

perduoto jam reikalavimo negaliojimą, bet neatsako už tai, kad

skolininkas šio reikalavimo neįvykdys, išskyrus tuos atvejus,

kai pradinis kreditorius įsipareigoja naujajam kreditoriui

laiduoti už skolininką.

240 straipsnis. Prievolės įvykdymas pradiniam kreditoriui,

nepranešus apie reikalavimo perleidimą

Jeigu apie reikalavimo perleidimą skolininkui nepranešta,

tai prievolės įvykdymas pradiniam kreditoriui laikomas prievolės

įvykdymu tinkamam kreditoriui.

241 straipsnis. Skolininko atsikirtimai prieš naujojo

kreditoriaus reikalavimus

Skolininkas turi teisę pareikšti prieš naujojo kreditoriaus

reikalavimus visus atsikirtimus, kuriuos jis turėjo prieš

pradinį kreditorių tuo momentu, kada gavo pranešimą apie

reikalavimo perleidimą.

242 straipsnis. Skolos perkėlimas

Perkelti savo skolą kitam asmeniui skolininkas gali, tiktai

sutinkant kreditoriui.

Naujasis skolininkas turi teisę pareikšti prieš

kreditoriaus reikalavimus visus atsikirtimus, paremtus šiuo

prievoliniu santykiu tarp kreditoriaus ir pradinio skolininko.

Laidavimas ir trečiojo asmens duotas įkeitimas, perkėlus

skolą, pasibaigia, jeigu laiduotojas arba įkaito davėjas

neišreiškia sutikimo atsakyti už naująjį skolininką.

243 straipsnis. Reikalavimo perleidimo ir skolos

perkėlimo forma

Jeigu reikalavimas ar skola yra pagrįsti sandoriu, kuris

sudarytas rašytine forma, tai reikalavimo perleidimas ar skolos

perkėlimas turi būti atlikti rašytine forma.

Dvidešimt pirmasis skirsnis

PRIEVOLIŲ PASIBAIGIMAS

244 straipsnis. Prievolės pasibaigimas įvykdymu

Prievolė pasibaigia tinkamu jos įvykdymu.

Kreditorius, priimdamas įvykdymą, privalo, skolininko

reikalavimu duoti šiam pakvitavimą, kad prievolė visiškai ar iš

dalies įvykdyta.

Jeigu skolininkas yra kreditoriui išdavęs prievolei

patvirtinti skolos dokumentą, tai kreditorius, priimdamas visą

įvykdymą, privalo grąžinti skolininkui tą dokumentą, o nesant

galimybės grąžinti, - nurodyti tai savo duodamame pakvitavime.

Pakvitavimą gali atstoti užrašas grąžinamajame skolos dokumente.

Skolos dokumento buvimas pas skolininką, nors ir be atžymos

apie įvykdymą, patvirtina, kad prievolė yra pasibaigusi, kol

neįrodyta priešinga.

Jeigu kreditorius atsisako duoti pakvitavimą, grąžinti

skolos dokumentą arba pažymėti pakvitavime apie negalėjimą

grąžinti šį dokumentą, tai skolininkas turi teisę susilaikyti

nuo įvykdymo. Šiais atvejais kreditorius laikomas praleidusiu

terminą.

Straipsnio pakeitimai:

Nr.I-459; 1994.05.17.; Žin., 1994, Nr.44-805

245 straipsnis. Prievolės pasibaigimas įskaitymu

Prievolė pasibaigia įskaitymu priešpriešinio vienarūšio

reikalavimo, kurio terminas yra suėjęs arba kurio terminas

nenurodytas ar apibrėžtas pareikalavimo momentu.

Įskaitymui užtenka vienos šalies pareiškimo.

246 straipsnis. Įskaitymo neleistinumas

Neleidžiama įskaityti:

1) reikalavimų, kurių ieškininės senaties terminas yra

pasibaigęs;

2) reikalavimų atlyginti žalą, kilusią dėl sveikatos

sužalojimo ar gyvybės atėmimo;

3) reikalavimų, kilusių iš sutarties dėl turto perleidimo

su sąlyga išlaikyti iki gyvos galvos;

4) kitokių reikalavimų - įstatymo numatytais atvejais.

247 straipsnis. Įskaitymas reikalavimo perleidimo atveju

Jeigu reikalavimas perleistas (238 straipsnis), tai

skolininkas turi teisę įskaityti naujojo kreditoriaus

reikalavimui patenkinti savo reikalavimą, turimą į pirmesnįjį

kreditorių, jeigu skolininko reikalavimo terminas yra suėjęs iki

to laiko, kada jis gavo pranešimą apie reikalavimo perleidimą,

arba jeigu tas terminas nenurodytas ar apibrėžtas pareikalavimo

momentu.

248 straipsnis. Prievolės pasibaigimas skolininko ir

kreditoriaus sutapimu viename asmenyje

Prievolė pasibaigia skolininko ir kreditoriaus sutapimu

viename asmenyje.

249 straipsnis. Prievolės pasibaigimas šalių susitarimu

Prievolė pasibaigia šalių susitarimu, konkrečiai imant,

susitarimu pakeisti vieną prievolę kita tarp tų pačių asmenų.

Straipsnio pakeitimai:

Nr.I-459; 1994.05.17.; Žin., 1994, Nr.44-805

250 straipsnis. Prievolės pasibaigimas ar pakeitimas dėl

plano pakeitimo

(Panaikintas)

Nr.1-495; 1994.05.17.; Žin., 1994, Nr.44-805

251 straipsnis. Prievolės pasibaigimas, nesant galimumo ją

įvykdyti

Prievolė pasibaigia, kai negalima jos įvykdyti, jeigu tai

sukėlė aplinkybė, už kurią skolininkas neatsako (231

straipsnis).

252 straipsnis. Prievolės pasibaigimas, mirus fiziniam

asmeniui ar likvidavus juridinį asmenį

Prievolė pasibaigia, mirus skolininkui, jeigu ji negali

būti įvykdyta, nedalyvaujant pačiam skolininkui.

Prievolė pasibaigia, mirus kreditorui, jeigu įvykdymas buvo

skiriamas asmeniškai jam.

Prievolė pasibaigia, likvidavus juridinį asmenį (skolininką

ar kreditorių).

Lietuvos Respublikos įstatymai gali įpareigoti įvykdyti

likviduoto juridinio asmens prievolę kitą juridinį asmenį.

Straipsnio pakeitimai:

Nr.I-459; 1994.05.17.; Žin., 1994, Nr.44-805

II Poskyris

ATSKIROS PRIEVOLIŲ RŪŠYS

Dvidešimt antrasis skirsnis

PIRKIMAS-PARDAVIMAS

253 straipsnis. Pirkimo-pardavimo sutarties sąvoka

Pirkimo-pardavimo sutartimi pardavėjas įsipareigoja

perduoti turtą pirkėjui nuosavybėn, o pirkėjas įsipareigoja

priimti turtą ir sumokėti už jį nustatytą pinigų sumą.

Jeigu pirkėjas yra valstybinė organizacija, tai jai

atsiranda patikėjimo teisė į šį turtą.

Straipsnio pakeitimai:

LTSR ATP 1983.11.30 įsakas <N> X-5387

Nr.I-459; 1994.05.17.; Žin., 1994, Nr.44-805

254 straipsnis.(Panaikintas)

Nr. I-1634, 91.07.30, Žin., 1991, Nr. 23-603

255 straipsnis. Nekilnojamojo turto pirkimo-pardavimo

sutarties forma

Nekilnojamojo turto pirkimo-pardavimo sutartis turi būti

notariškai patvirtinta ir per tris mėnesius įregistruota

atitinkamoje turto registravimo įstaigoje, jeigu įstatymai

nenustato kitokio termino. Dėl svarbių priežasčių praleistą šį

terminą gali atstatyti teismas.

Šiame straipsnyje nustatytų taisyklių nesilaikymas

nekilnojamojo turto pirkimo-pardavimo sutartį daro

negaliojančią.

Straipsnio pakeitimai:

Nr.I-459; 1994.05.17.; Žin., 1994, Nr.44-805

255-1 straipsnis. Nekilnojamųjų kultūros vertybių

pirkimo-pardavimo sutarties forma

Nekilnojamųjų kultūros vertybių pirkimo-pardavimo sutartis

turi būti notariškai patvirtinta, per tris mėnesius įregistruota

kultūros vertybių apsaugos įstaigoje ir, jei to reikalauja šis

kodeksas, registruojama ir kitose turto registravimo įstaigose

(255 straipsnis).

Straipsnio pakeitimai:

LTSR ATP 1986.06.26 įsaku <N> XI-924

Nr.I-459; 1994.05.17.; Žin., 1994, Nr.44-805

Nr. I-743, 94.12.28, Žin., 1995, Nr. 3-39 (95.01.06)

256 straipsnis. Kaina

Parduodamo turto kaina nustatoma šalių susitarimu, išskyrus

atvejus, kai taikomos valstybės reguliuojamos kainos.

Straipsnio pakeitimai:

LTSR ATP 1986.06.26 įsakas <N> XI-924

Nr.I-459; 1994.05.17.; Žin., 1994, Nr.44-805

257 straipsnis. Pardavėjo pareiga įspėti pirkėją apie

trečiųjų asmenų teises į parduodamą daiktą

Sudarant pirkimo-pardavimo sutartį, pardavėjas privalo

įspėti pirkėją apie visas trečiųjų asmenų teises į parduodamą

daiktą (apie nuomininko teises, įkeitimo, naudojimosi iki gyvos

galvos teisę ir pan.). Šios taisyklės neįvykdymas suteikia

pirkėjui teisę reikalauti sumažinti kainą arba nutraukti sutartį

ir atlyginti nuostolius.

258 straipsnis. Pardavėjo pareiga saugoti parduotą daiktą

Kada nuosavybės teisė arba patikėjimo teisė pereina

pirkėjui prieš perduodant šiam parduotą daiktą (149 straipsnis),

pardavėjas privalo iki perdavimo daiktą saugoti ir neleisti jam

pablogėti.

Tam reikalingas išlaidas pirkėjas privalo pardavėjui

atlyginti, jeigu tai numato sutartis.

Straipsnio pakeitimai:

Nr.I-459; 1994.05.17.; Žin., 1994, Nr.44-805

259 straipsnis. Pardavėjo neįvykdymo pareigos perduoti

daiktą pasekmės

Jeigu pardavėjas, pažeisdamas sutartį, neperduoda pirkėjui

parduoto daikto, tai pirkėjas turi teisę reikalauti perduoti jam

parduotą daiktą ir atlyginti nuostolius, padarytus įvykdymo

uždelsimu, arba atsisakyti nuo sutarties ir pareikalauti

atlyginti nuostolius.

260 straipsnis. Pirkėjo atsisakymo priimti pirktą daiktą

arba apmokėti už jį pasekmės

Jeigu pirkėjas, pažeisdamas sutartį, atsisako priimti

pirktą daiktą arba sumokėti už jį nustatytą kainą, tai

pardavėjas turi teisę reikalauti, kad pirkėjas priimtų daiktą ir

sumokėtų kainą, taip pat atlygintų nuostolius, padarytus

įvykdymo uždelsimu, arba atsisakyti nuo sutarties ir

pareikalauti atlyginti nuostolius.

261 straipsnis. Parduoto daikto kokybė

Parduoto daikto kokybė turi atitikti sutarties sąlygas, o

jeigu sutartyje nėra nurodymų, - paprastai reiškiamus

reikalavimus.

Prekybos įmonės parduodamas daiktas turi atitikti tos

rūšies daiktų standartą, technines sąlygas arba pavyzdžius,

jeigu tai pirkimo-pardavimo rūšiai nebūdinga kas kita.

Straipsnio pakeitimai:

LTSR ATP 1983.11.30 įsakas <N> X-5387

Nr.I-459; 1994.05.17.; Žin., 1994, Nr.44-805

262 straipsnis. Pirkėjo teisės, pardavus jam netinkamos

kokybės daiktą

Jeigu parduoto daikto trūkumai nebuvo pardavėjo aptarti,

pirkėjas, kuriam parduotas netinkamos kokybės daiktas, turi

teisę, savo pasirinkimu, pareikalauti:

arba kad daiktas, sutartyje apibrėžtas rūšiniais požymiais,

būtų pakeistas tinkamos kokybės daiktu;

arba kad būtų atitinkamai sumažinta perkamoji kaina;

arba kad pardavėjas neatlygintinai pašalintų daikto

trūkumus ar atlygintų pirkėjo išlaidas jiems ištaisyti;

arba kad būtų nutraukta sutartis ir pirkėjui atlyginti

nuostoliai.

Jeigu nekokybiško daikto gamintojas yra ne prekybos

organizacija, ieškinys dėl netinkamos kokybės daikto gali būti

pareikštas pirkėjo pasirinkimu arba prekybos organizacijai, arba

gamintojui.

Straipsnio pakeitimai:

LTSR ATP 1983.11.30 įsakas <N> X-5387

Nr.I-459; 1994.05.17.; Žin., 1994, Nr.44-805

263 straipsnis. Terminai pareikšti pretenzijoms dėl

parduoto daikto trūkumų

Jeigu parduoto daikto trūkumai nebuvo pardavėjo aptarti iki

daikto perdavimo pirkėjui, tai pirkėjas turi teisę pareikšti

pardavėjui pretenziją dėl šių trūkumų tuoj po to, kada juos

pastebi, tačiau ne vėliau kaip per šešis mėnesius nuo daikto

perdavimo dienos, o dėl namo trūkumų - ne vėliau kaip per

vienerius metus nuo namo perdavimo pirkėjui valdyti dienos;

jeigu namo perdavimo dienos nustatyti negalima arba jeigu namą

pirkėjas valdė iki pirkimo-pardavimo sutarties sudarymo, - nuo

sutarties įregistravimo dienos (255 straipsnis).

Straipsnio pakeitimai:

Nr.I-459; 1994.05.17.; Žin., 1994, Nr.44-805

264 straipsnis. Pretenzijos dėl daiktų, kuriuos arduodant,

nustatytas garantinis terminas, trūkumų

Tais atvejais, kai daiktams, parduodamiems per mažmeninės

prekybos organizacijas, yra nustatyti sutinkamai su šio kodekso

274 straipsniu garantiniai terminai, šie terminai skaičiuojami

nuo mažmeninio daiktų pardavimo dienos. Pirkėjas per garantinį

terminą gali pareikšti pardavėjui pretenziją dėl parduoto daikto

trūkumų, kliudančių normaliai juo naudotis. Pardavėjas privalo

užtikrinti neatlygintinį daikto trūkumų pašalinimą, arba

pakeisti jį tinkamos kokybės daiktu, arba priimti jį atgal ir

grąžinti pirkėjui sumokėtą už jį sumą, jeigu neįrodo, jog

trūkumai atsirado dėl to, kad pirkėjas pažeidė naudojimosi

daiktu ar jo laikymo taisykles.

Jeigu pretenzijai dėl parduoto daikto trūkumų pareikšti

garantinis terminas yra nustatytas trumpesnis, negu šio kodekso

263 straipsnyje nurodyti terminai, taikomi šio kodekso 263

straipsnyje numatyti terminai.

265 straipsnis. Senaties terminai ieškiniui dėl parduoto

daikto trūkumų

Ieškinys dėl parduoto daikto trūkumų gali būti pareiškiamas

ne vėliau kaip per šešis mėnesius nuo pretenzijos pareiškimo

dienos, o jeigu pretenzija nepareikšta arba jos pareiškimo laiko

negalima nustatyti, - nuo tos dienos, kurią pasibaigia terminai,

nustatyti pretenzijoms dėl šių trūkumų pareikšti (263 ir 264

straipsniai).

266 straipsnis. Pardavėjo pareigos, pareiškus pirkėjui

ieškinį dėl daikto paėmimo

Jeigu trečiasis asmuo, remdamasis pagrindu, atsiradusiu iki

daikto pardavimo, pareiškia pirkėjui ieškinį dėl daikto paėmimo,

tai pirkėjas privalo patraukti pardavėją dalyvauti byloje, o

pardavėjas privalo įstoti į tą bylą pirkėjo pusėje.

Pirkėjui nepatraukus pardavėjo dalyvauti byloje, pardavėjas

atleidžiamas nuo atsakomybės pirkėjui, jeigu įrodys, kad,

dalyvaudamas byloje, jis būtų galėjęs užkirsti kelią parduoto

daikto paėmimui iš pirkėjo.

Pardavėjas, kuris buvo pirkėjo patrauktas dalyvauti byloje,

bet joje nedalyvavo, netenka teisės įrodinėti, kad pirkėjas

netinkamai vedė bylą.

267 traipsnis. Pardavėjo atsakomybė, parduotą daiktą

atiteisus iš pirkėjo

Jeigu parduotasis daiktas teismo, arbitražo ar trečiųjų

teismo sprendimu iš pirkėjo paimtas, tai pardavėjas privalo

pirkėjui grąžinti sumokėtąją kainą ir jam atlyginti jo turėtus

nuostolius, išskyrus šio kodekso 266 straipsnio antrojoje dalyje

numatytą atvejį.

Šalių susitarimas panaikinti arba apriboti šią pardavėjo

atsakomybę negalioja, jeigu pardavėjas, žinodamas, kad trečiasis

asmuo turi teisių į parduodamą daiktą, neįspėja apie tai

pirkėjo.

268 straipsnis. Prekių pardavimas kreditan

Prekės gali būti parduodamos asmenims kreditan

(išsimokėtinai).

Prekės kaina ir atsiskaitymų tvarka parduodant ją kreditan

nustatoma šalių susitarimu. Jeigu šalys sutartyje neaptarė

atsiskaitymų tvarkos, tai vėlesnis parduotų kreditan prekių

kainos pasikeitimas neturi įtakos šalių tarpusavio

atsiskaitymams.

Kreditan parduodamų prekių nuosavybės teisė pirkėjui

atsiranda pagal šio kodekso 149 straipsnyje nustatytas

taisykles.

Prekių pardavimo kreditan sutarties formai taikomos šio

kodekso 43 straipsnio taisyklės.

Straipsnio pakeitimai:

LTSR ATP 1983.11.30 įsakas <N> X-5387

Nr.I-459; 1994.05.17.; Žin., 1994, Nr.44-805

269 straipsnis. Atsiskaitymų tvarka, pardavus prekes

kreditan

(Panaikintas)

Nr.1-495; 1994.05.17.; Žin., 1994, Nr.44-805

Dvidešimt trečiasis skirsnis

TIEKIMAS

270 straipsnis. Tiekimo sutartis

Tiekimo sutartimi tiekėjas įsipareigoja perduoti

nustatytais terminais ar terminu pirkėjui (užsakovui) nuosavybėn

(patikėjimo teisėn) numatytą produkciją, o pirkėjas įsipareigoja

priimti produkciją ir sumokėti valstybės institucijų

reguliuojamomis kainomis ar sutartinėmis kainomis.

Straipsnio pakeitimai:

LTSR ATP 1983.11.30 įsakas <N> X-5387

Nr.I-459; 1994.05.17.; Žin., 1994, Nr.44-805

271 straipsnis. Nepilnutinis produkcijos patiekimas arba

jos neatsiėmimas

Produkcijos kiekis, tiekėjo nepatiektas ar pirkėjo

neatsiimtas sutartu terminu, turi būti patiekiamas (atsiimamas)

sutartyje numatyta tvarka bei terminais.

Pirkėjas turi teisę, pranešęs tiekėjui, atsisakyti priimti

produkciją, kurios patiekimo terminas praleistas, jeigu

sutartyje nenumatyta ko kita. Produkciją, kurią tiekėjas

pasiuntė, prieš gaudamas pirkėjo pranešimą, pirkėjas privalo

priimti ir už ją sumokėti.

Straipsnio pakeitimai:

Nr.I-459; 1994.05.17.; Žin., 1994, Nr.44-805

272 straipsnis. Tiekiamos produkcijos asortimentas

Produkcija turi būti tiekiama sutaryje numatyto

asortimento.

Vienų, priklausančių prie to asortimento rūšių produkcijos

patiekimas didesniu kiekiu, negu numatyta sutartyje,

neįskaitomas nepilnutiniam kitų rūšių produkcijos patiekimui

padengti, išskyrus tuos atvejus, kada taip patiekta pirkėjo

sutikimu.

Už atskirų, priklausančių prie asortimento, rūšių

produkcijos nepilnutinį patiekimą tiekėjas moka nustatytas

netesybas, nors sutartyje numatytu terminu tiekimas pagal bendrą

produkcijos vertę būtų įvykdytas, jeigu dėl asortimento

įskaitymo ir atsakomybės už nepilnutinį patiekimą ko kita

nenumatyta tiekimo sutartyje.

Straipsnio pakeitimai:

Nr.I-459; 1994.05.17.; Žin., 1994, Nr.44-805

273 straipsnis. Tiekiamos produkcijos kokybė

Tiekiamos produkcijos kokybė turi atitikti standartus,

technines sąlygas arba pavyzdžius. Sutartyje gali būti numatoma,

kad turi būti tiekiama aukštesnės kokybės produkcija, negu

reikalauja standartai, patvirtintos techninės sąlygos arba

pavyzdžiai.

Tuo atveju, kai patiekiama žemesnės kokybės produkcija,

negu reikalauja standartas, patvirtintos techninės sąlygos arba

pavyzdys, pirkėjas gali atsisakyti produkciją priimti bei

sumokėti už ją; o jeigu pirkėjas už produkciją jau yra

sumokėjęs, tai jo įmokėta suma turi būti grąžinama.

Tačiau, jeigu patiektos produkcijos trūkumai gali būti

pašalinami, negrąžinant jos tiekėjui, pirkėjas turi teisę

pareikalauti, kad tiekėjas pašalintų trūkumus produkcijos buvimo

vietoje, arba pašalinti juos savo priemonėmis, bet tiekėjo

sąskaita.

Jeigu patiekta produkcija atitinka standartus arba

technines sąlygas, bet yra žemesnės rūšies, negu buvo sutarta,

tai pirkėjas turi teisę priimti produkciją ir sumokėti už ją

atitinkamos rūšies produkcijai nustatyta kaina arba atsisakyti

produkciją priimti bei sumokėti už ją.

Ieškiniams, kylantiems iš netinkamos kokybės produkcijos

patiekimo, nustatomas šešių mėnesių senaties terminas,

skaičiuojamas nuo tos dienos, kurią pirkėjas reikiama tvarka

nustatė patiektos jam produkcijos trūkumus.

Straipsnio pakeitimai:

Nr.I-459; 1994.05.17.; Žin., 1994, Nr.44-805

274 straipsnis. Terminai pareikšti pretenzijoms ryšium su

patiektos produkcijos trūkumais

Terminus ir tvarką, kuriais pirkėjas turi nustatyti

patiektos jam produkcijos trūkumus, kai jie negalėjo būti

pastebėti, produkciją įprastiniu būdu priimant, ir pareikšti

tiekėjui pretenzijas, kylančias iš netinkamos kokybės

produkcijos patiekimo, nustato tiekimo sutartis, o jei sutartyje

tai nenustatyta, - pagal paprastai reiškiamus reikalavimus.

Produkcijai, skirtai ilgam naudojimuisi ar laikymui,

standartai arba techninės sąlygos gali numatyti ilgesnius

terminus, per kuriuos pirkėjas turi reikiama tvarka nustatyti

nurodytuosius trūkumus (garantiniai terminai) ir po to pareikšti

tiekėjui pretenzinius reikalavimus dėl šių trūkumų pašalinimo

arba dėl produkcijos pakeitimo. Tiekėjas privalo neatlygintinai

ištaisyti produkcijos, kuriai nustatytas garantinis terminas,

trūkumus arba pakeisti ją, jeigu neįrodo, jog trūkumai atsirado

dėl to, kad pirkėjas pažeidė naudojimosi produkcija ar jos

laikymo taisykles.

Sutartyse gali būti nustatomi garantiniai terminai, jeigu

jų nenumato standartai arba techninės sąlygos, taip pat ilgesni,

negu standartų arba techninių sąlygų numatomi, garantiniai

terminai. Liaudies vartojimo prekėms, parduodamoms per

mažmeninės prekybos organizacijas, garantinis terminas

skaičiuojamas nuo daikto mažmeninio pardavimo dienos (264

straipsnis).

Straipsnio pakeitimai:

Nr.I-459; 1994.05.17.; Žin., 1994, Nr.44-805

275 straipsnis. Tiekiamos produkcijos komplektiškumas

Produkcija turi būti tiekiama komplektiškai, sutinkamai su

standartų, techninių sąlygų arba kainoraščių reikalavimais.

Sutartyje gali būti numatoma, kad produkcija tiekiama su

papildomais prie komplekto dirbiniais (dalimis) arba be atskirų

nereikalingų pirkėjui dirbinių (dalių), įeinančių į komplektą.

Jeigu komplektiškumo nenustato standartas, patvirtintos

techninės sąlygos arba kainoraštis, jis reikiamais atvejais gali

būti nustatomas sutartyje.

Jeigu patiekiama nekomplektinė produkcija, pirkėjas privalo

pareikalauti produkciją sukomplektuoti arba nekomplektinę

produkciją pakeisti komplektine ir, kol ji bus sukomplektuota

arba pakeista, atsisakyti už ją sumokėti, o jeigu už produkciją

jau sumokėta, - pareikalauti grąžinti sumokėtas už ją sumas.

Jeigu tiekėjas produkcijos nesukomplektuoja per šalių

susitarimu nustatytą laiką, pirkėjas turi teisę atsisakyti nuo

produkcijos.

Straipsnio pakeitimai:

LTSR ATP 1969.05.28 įsako <N> VII-246 redakcija

276 straipsnis. Atsakomybė už tiekimo sutarties pažeidimą

Tais atvejais, kai patiekiama netinkamos kokybės arba

nekomplektinė produkcija, pirkėjas gali išieškoti iš tiekėjo

sutartyje nustatytas netesybas (baudą) ir tokiu tiekimu

padarytus nuostolius, neįskaitant netesybų (baudos).

Straipsnio pakeitimai:

Nr.I-459; 1994.05.17.; Žin., 1994, Nr.44-805

Dvidešimt ketvirtasis skirsnis

VALSTYBINIS ŽEMĖS ŪKIO PRODUKCIJOS SUPIRKIMAS IŠ KOLŪKIŲ,

TARYBINIŲ ŪKIŲ IR KITŲ ŪKIŲ

(Panaikintas)

Nr.I-459; 1994.05.17.; Žin., 1994, Nr.44-805

Dvidešimt penktasis skirsnis

MAINAI

279 straipsnis. Mainų sutartis

Mainų sutartimi kiekviena iš šalių įsipareigoja perduoti

turtą antrajai šaliai nuosavybėn arba patikėjimo teisėn. Turto

vertės skirtumas mainų atveju gali būti atlyginamas pinigais.

Mainų sutarčiai atitinkamai taikomos šio kodekso 253 -

255, 255-1, 257-267 straipsniuose nustatytos taisyklės. Šiuo

atveju kiekvienas iš mainų sutarties dalyvių laikomas jo

duodamo turto pardavėju ir jo gaunamo turto pirkėju.

Straipsnio pakeitimai:

LTSR ATP 1986.06.26 įsakas <N> XI-924

Nr.I-459; 1994.05.17.; Žin., 1994, Nr.44-805

Nr. I-660, 94.11.15, Žin., 1994, Nr. 91-1765 (94.11.25)

Nr. I-743, 94.12.28, Žin., 1995, Nr. 3-39 (95.01.06)

Dvidešimt šeštasis skirsnis

DOVANOJIMAS

280 straipsnis. Dovanojimo sutarties sąvoka

Dovanojimo sutartimi dovanotojas neatlygintinai perduoda

apdovanojamajam turtą nuosavybėn.

Asmuo, dovanodamas turtą, gali nustatyti sąlygą, kad šiuo

turtu turi būti naudojamasi tam tikram tikslui nepažeidžiant

kitų asmenų teisių ir teisėtų interesų.

Jeigu apdovanotasis nevykdo dovanojimo sutartyje nustatytos

sąlygos, tai dovanotojas teismine tvarka turi teisę reikalauti,

kad sąlyga būtų įvykdyta arba kad būtų nutraukta sutartis ir

turtas grąžintas jam.

Straipsnio pakeitimai:

Nr.I-459; 1994.05.17.; Žin., 1994, Nr.44-805

281 straipsnis. Sutarties sudarymo momentas

Dovanojimo sutartis laikoma sudaryta tuo momentu, kada

turtas perduodamas apdovanojamajam. Nekilnojamojo turto

dovanojimo sutartis laikoma sudaryta nuo jos įregistravimo (255

straipsnis) momento.

Straipsnio pakeitimai:

Nr.I-459; 1994.05.17.; Žin., 1994, Nr.44-805

282 straipsnis. Sutarties forma

Dovanojimo sutartis, kurios suma didesnė kaip du

tūkstančiai litų, turi būti rašytinės formos.

Nekilnojamojo turto ir pagrindinių statybinių medžiagų

dovanojimo sutartys turi būti sudaromos atitinkamai šio kodekso

255 ir 255-1 straipsniuose nustatyta forma.

Kilnojamojo turto, kurio vertė didesnė kaip trisdešimt

tūkstančių litų, dovanojimo sutartys, taip pat pinigų, kurių suma

didesnė kaip trisdešimt tūkstančių litų, dovanojimo sutartys turi

būti rašytinės formos ir notariškai patvirtintos.

Straipsnio pakeitimai:

LTSR ATP 1977.05.25 įsakas <N> IX-1568,

LTSR ATP 1986.06.26 įsakas <N> XI-924

Nr.I-459; 1994.05.17.; Žin., 1994, Nr.44-805

Nr. VIII-585, 97.12.23, Žin., 1997, Nr.118-3043 (97.12.27)

Dvidešimt septintasis skirsnis

TURTO PERLEIDIMAS SU SĄLYGA IŠLAIKYTI

IKI GYVOS GALVOS

283 straipsnis. Sutarties dėl turto perleidimo su sąlyga

išlaikyti iki gyvos galvos sąvoka

Sutartimi dėl turto perleidimo su sąlyga išlaikyti iki

gyvos galvos perleidėjas, kuris dėl amžiaus ar dėl sveikatos

būklės yra nedarbingas asmuo, perduoda įgijėjui nuosavybėn

nekilnojamąjį turtą (arba jo dalį), o įgijėjas įsipareigoja

teikti perleidėjui iki jo gyvos galvos materialinį aprūpinimą

natūra gyvenamosios patalpos, maisto, priežiūros, reikiamos

pagalbos pavidalu.

Straipsnio pakeitimai:

Nr.I-459; 1994.05.17.; Žin., 1994, Nr.44-805

284 straipsnis. Sutarties esminės sąlygos

Sutartyje dėl turto perleidimo su sąlyga išlaikyti iki

gyvos galvos turi būti nurodytas nekilnojamojo turto ir su juo

perduodamo kito turto, pereinančių įgijėjo nuosavybėn,

įkainojimas, nustatomas šalių susitarimu.

Sutartyje turi būti taip pat nurodyta, kokių rūšių

materialinį aprūpinimą įgijėjas teikia perleidėjui.

Straipsnio pakeitimai:

Nr.I-459; 1994.05.17.; Žin., 1994, Nr.44-805

285 straipsnis. Sutarties forma

Sutartis dėl turto perleidimo su sąlyga išlaikyti iki

gyvos galvos turi būti sudaroma šio kodekso 255 ir 255-1

straipsniuose nustatyta forma.

Straipsnio pakeitimai:

Nr. I-743, 94.12.28, Žin., 1995, Nr. 3-39 (95.01.06)

286 straipsnis. Neleistinumas įgijėjui sutarties galiojimo

metu perleisti nekilnojamąjį turtą

Sutarties galiojimo metu perleisti nekilnojamąjį turtą,

gautą iš perleidėjo pagal sutartį dėl turto perleidimo su sąlyga

išlaikyti iki gyvos galvos, įgijėjas neturi teisės.

Straipsnio pakeitimai:

Nr.I-459; 1994.05.17.; Žin., 1994, Nr.44-805

287 straipsnis. Nekilnojamojo turto atsitikinio žuvimo

pasekmės

Įgijėjo gauto iš perleidėjo nekilnojamojo turto

atsitiktinis žuvimas įgijėjo neatleidžia nuo jo prisiimtų

sutartimi pareigų.

Straipsnio pakeitimai:

Nr.I-459; 1994.05.17.; Žin., 1994, Nr.44-805

288 straipsnis. Turto grąžinimas perleidėjui, mirus

įgijėjui

Jeigu įgijėjas miršta, tai sutartis dėl turto perleidimo su

sąlyga išlaikyti iki gyvos galvos pasibaigia ir jo gautas pagal

sutartį turtas grąžinamas perleidėjo nuosavybėn.

289 straipsnis. Sutarties nutraukimas

Sutartis dėl turto perleidimo su sąlyga išlaikyti iki gyvos

galvos gali būti nutraukiama:

1) perleidėjo reikalavimu, jeigu įgijėjas nevykdo sutartimi

prisiimtų pareigų;

2) įgijėjo reikalavimu, jeigu dėl nepriklausančių nuo jo

aplinkybių materialinė jo padėtis tiek pasikeitė, kad jis

nebegali teikti perleidėjui sutarto išlaikymo, arba jeigu

perleidėjui visiškai grįžo darbiningumas.

290 straipsnis. Sutarties nutraukimo pasekmės

Jeigu sutartis dėl turto perleidimo su sąlyga išlaikyti iki

gyvos galvos nutraukiama, remiantis šio kodekso 289 straipsnyje

nurodytais pagrindais, tai perleidėjo pagal sutartį perduotas

įgijėjui turtas turi būti grąžinamas perleidėjui. Šio turto

nebesant, atlyginama jo vertė. Perleidėjo išlaikymo išlaidos,

kurias turėjo įgijėjas iki sutarties nutraukimo, neatlyginamos.

Dvidešimt aštuntasis skirsnis

PASKOLA

291 straipsnis. Paskolos sutarties sąvoka

Paskolos sutartimi paskolos davėjas perduoda paskolos

gavėjui nuosavybėn pinigus ar rūšiniais požymiais apibrėžtus

daiktus, o paskolos gavėjas įsipareigoja grąžinti paskolos

davėjui tokią pat pinigų sumą arba tiek pat tokios pat rūšies ir

kokybės daiktų.

Paskolos sutartyje paskolos davėjas gali įsipareigoti

pinigus ar daiktus paskolos gavėjui perduoti ateityje.

Straipsnio pakeitimai:

Nr.I-459; 1994.05.17.; Žin., 1994, Nr.44-805

Nr. I-1025, 95.07.05, Žin., 1995, Nr. 61-1535 (95.07.26)

292 straipsnis. Procentai

Procentų pagal paskolos sutartį dydis gali būti nustatytas

šalių susitarimu, jeigu ko kita nenustato įstatymai.

Straipsnio pakeitimai:

Nr.I-459; 1994.05.17.; Žin., 1994, Nr.44-805

293 straipsnis. Sutarties nuginčijimas

Jeigu paskolos gavėjas pinigų ar kitų daiktų faktiškai

negavo arba gavo jų mažiau, negu sutartyje nurodyta, tai jis

turi teisę nuginčyti visos paskolos sutarties arba jos dalies

galiojimą.

Tais atvejais, kada paskolos sutartis turi būti sudaroma

rašytine forma (43 straipsnis), nuginčyti ją, remiantis

liudytojų parodymais, neleidžiama, išskyrus baudžiamaisiais

įstatymais baudžiamų veikų atvejus.

294 straipsnis. Lombardų paskolinės operacijos

Lombardai duoda piliečiams paskolas, užtikrinamas namų

apyvokos ir asmeninio naudojimo reikmenų įkeitimu (198-210

straipsniai).

Straipsnio pakeitimai:

Nr.I-459; 1994.05.17.; Žin., 1994, Nr.44-805

295 straipsnis. Bankų ir kitų kredito įstaigų paskolų

operacijos

Bankų ir kitų kredito įstaigų paskolų operacijas reguliuoja

šis kodeksas ir kiti įstatymai.

Straipsnio pakeitimai:

LRAT 1991.10.29 įstatymas <N> I-1935

Nr.I-459; 1994.05.17.; Žin., 1994, Nr.44-805

296 straipsnis. Visuomeninės savišalpos kasų ir kūrybinių

sąjungų fondų paskolinės operacijos

(Panaikintas)

Straipsnio pakeitimai:

LTSR ATP 1984.11.28 įsakas <N> X-4418

Nr.I-459; 1994.05.17.; Žin., 1994, Nr.44-805

Dvidešimt devintasis skirsnis

NUOMA

297 straipsnis. Nuomos sutarties sąvoka

Nuomos sutartimi nuomotojas įsipareigoja duoti nuomininkui

turtą laikinai naudotis už užmokestį.

298 straipsnis. Sutarties forma

Nuomos sutartis ilgesniam kaip vienerių metų terminui turi

būti rašytinės formos.

Nekilnojamojo turto nuomos sutartis, sudaryta ilgesniam

kaip vienerių metų terminui, įstatymų nustatytais atvejais ir

tvarka turi būti įregistruojama.

Straipsnio pakeitimai:

Nr.I-459; 1994.05.17.; Žin., 1994, Nr.44-805

299 straipsnis. Sutarties terminas

Nuomos sutarties terminas nustatomas šalių susitarimu. Turto,

kuris yra valstybinė nuosavybė, maksimalius nuomos terminus gali

nustatyti Lietuvos Respublikos įstatymai.

Straipsnio pakeitimai:

Nr.I-3011; 1992.10.29.; Žin., 1992, Nr.32-977

300 straipsnis. Sutarties sudarymas nenurodant termino

Jeigu sudarytoje nuomos sutartyje nenurodytas jos terminas,

sutartis laikoma sudaryta neapibrėžtam terminui. Tuo atveju

kiekviena šalis turi teisę bet kada atsisakyti sutarties,

įspėjusi apie tai antrąją šalį prieš vieną mėnesį, o kai

nuomojami pastatai, taip pat gyvenamosios ir negyvenamosios

patalpos, - prieš tris mėnesius. Nuomos sutartyje gali būti

nurodyta ir kita sutarties atsisakymo tvarka.

Straipsnio pakeitimai:

Nr.I-3011; 1992.10.29.; Žin., 1992, Nr.32-977

301 straipsnis. Tolesnis naudojimasis turtu, pasibaigus

sutarties terminui

Jeigu pasibaigus sutarties terminui nuomininkas toliau

naudojasi turtu ir nuomotojas tam neprieštarauja, tai sutartis

laikoma atnaujinta neapibrėžtam terminui.

Straipsnio pakeitimai:

Nr.I-3011; 1992.10.29.; Žin., 1992, Nr.32-977

302 straipsnis. Nuomininko pirmenybės teisė atnaujinti

sutartį

Nuomininkas, tvarkingai vykdęs nuomos sutartimi prisiimtas

pareigas, pasibaigus sutarties terminui, turi pirmenybės teisę,

lyginant su kitais asmenimis, atnaujinti sutartį.

Buitinės nuomos sutarčiai ši taisyklė netaikoma.

303 straipsnis. Turto pateikimas nuomininkui

Nuomotojas privalo pateikti nuomininkui turtą sutarties

sąlygas bei turto paskirtį atitinkančios būklės.

Nuomotojas neatsako už tuos turto trūkumus, kuriuos jis

aptarė, sudarant sutartį.

Straipsnio pakeitimai:

Nr.I-3011; 1992.10.29.; Žin., 1992, Nr.32-977

304 straipsnis. Turto nepateikimo nuomininkui pasekmės

Jeigu nuomotojas nepateikia išnuomoto turto nuomininkui

naudotis, tai nuomininkas turi teisę išreikalauti iš jo tą turtą

ir išieškoti nuostolius, padarytus uždelsimu įvykdyti, arba

atsisakyti nuo sutarties ir išieškoti nuostolius, padarytus jos

neįvykdymu.

305 straipsnis. Naudojimasis nusinuomotu turtu

Nuomininkas privalo naudotis nusinuomotu turtu pagal

sutartį ir turto paskirtį.

306 straipsnis. Nuomotojo pareiga daryti kapitalinį

išnuomoto turto remontą

Nuomotojas privalo savo sąskaita daryti kapitalinį

išnuomoto turto remontą, jeigu ko kita nenumato įstatymas arba

sutartis.

Jeigu nuomotojas šios pareigos nevykdo, nuomininkas gauna

teisę arba padaryti kapitalinį remontą, numatytą sutartyje ar

neatidėliojamai reikalingą, ir išieškoti remonto kainą iš

nuomotojo ar įskaityti tą kainą į nuompinigių sąskaitą, arba

nutraukti sutartį (313 straipsnis) ir išieškoti nuostolius,

padarytus jos neįvykdymu.

307 straipsnis. Nuomininko pareiga išlaikyti nusinuomotą

turtą

Nuomininkas privalo laikyti nusinuomotą turtą tvarkingą,

savo sąskaita daryti einamąjį jo remontą, jeigu ko kita

nenustato įstatymas arba sutartis, ir padengti turto išlaikymo

išlaidas.

308 straipsnis. Užmokestis už naudojimąsi nusinuomotu turtu

Nuomininkas privalo laiku mokėti nuompinigius už

naudojimąsi nusinuomotu turtu. Jis turi teisę reikalauti

atitinkamai sumažinti nuompinigius, jeigu dėl aplinkybių, už

kurias jis neatsako, sutartyje numatytos naudojimosi turtu

sąlygos arba turto būklė esmingai pablogėjo.

309 straipsnis. Nuomininko teisė į nusinuomoto turto

duodamas pajamas

Nusinuomoto turto duodamos pajamos, konkrečiai imant,

vaisiai, gyvulių prieauglis ir pan., priklauso nuomininkui,

jeigu ko kita nenustato sutartis.

310 straipsnis. Subnuoma

Nuomininkas turi teisę subnuomoti nusinuomotą turtą, tiktai

gavęs nuomotojo sutikimą.

Straipsnio pakeitimai:

Nr.I-3011; 1992.10.29.; Žin., 1992, Nr.32-977

311 straipsnis. Sutarties galiojimas, turtui perėjus kitam

savininkui

Išnuomoto turto nuosavybės teisei perėjus iš nuomotojo

kitam asmeniui, nuomos sutartis lieka galioti naujam savininkui.

Nuomos sutartis lieka galioti, ir turtui perėjus iš vienos

valstybinės organizacijos (nuomotojo) kitai.

312 straipsnis. Sutarties nutraukimas prieš terminą

nuomotojo reikalavimu

Nuomotojas turi teisę pareikšti teisme, arbitraže arba

trečiųjų teisme reikalavimą nutraukti nuomos sutartį prieš

terminą:

1) jeigu nuomininkas naudojasi turtu ne pagal sutartį ar

turto paskirtį;

2) jeigu nuomininkas tyčia ar dėl neatsargumo blogina turto

būklę;

3) jeigu nuomininkas nesumoka nuompinigių per sutartyje ar

įstatyme nustatytą terminą;

4) jeigu nuomininkas nedaro kapitalinio remonto tais

atvejais, kai jis pagal įstatymą ar sutartį privalo jį daryti.

Straipsnio pakeitimai:

Nr.I-3011; 1992.10.29.; Žin., 1992, Nr.32-977

313 straipsnis. Sutarties nutraukimas prieš terminą

nuomininko reikalavimu

Nuomininkas gali pareikšti teisme, arbitraže arba trečiųjų

teisme reikalavimą nutraukti nuomos sutartį prieš terminą:

1) jeigu nuomotojas nedaro kapitalinio remonto, kurį jis

privalo daryti;

2) jeigu turtas dėl aplinkybių, už kurias nuomininkas

neatsako, pasidaro netinkamas naudotis.

Straipsnio pakeitimai:

Nr.I-3011; 1992.10.29.; Žin., 1992, Nr.32-977

314 straipsnis. Turto grąžinimas nuomotojui

Nuomos sutarčiai pasibaigus, nuominkas privalo grąžinti

nuomotojui turtą tos būklės, kurios jį gavo, atsižvelgiant į

normalų susidėvėjimą, arba sutartimi sulygtos būklės.

315 straipsnis. Nuomininko atsakomybė už turto pabloginimą

Jeigu nuomininkas pablogina nusinuomotą turtą, jis privalo

nuomotojui atlyginti tuo padarytus nuostolius, išskyrus tuos

atvejus, kai įrodo, kad turtas pablogėjo ne dėl jo kaltės.

316 straipsnis. Turto pagerinimas

Jeigu nuomininkas, nuomotojui leidus, nusinuomotą turtą

pagerina, tai jis turi teisę į padarytų šiam tikslui būtinų

išlaidų atlyginimą, išskyrus tuos atvejus, kai įstatymas arba

sutartis numato ką kita.

Nuomininko padarytus be nuomotojo leidimo pagerinimus,

jeigu jie atskiriami be žalos nusinuomotam turtui ir jeigu

nuomotojas nesutinka atlyginti jų vertės, nuomininkas gali

pasiimti.

Pagerinimų, nuomininko padarytų be nuomotojo leidimo ir

neatskiriamų be žalos nusinuomotam turtui, vertė neprivalo būti

atlyginama.

317 straipsnis. Buitinės nuomos sutartis

Buitinės nuomos sutartimi įmonė, įstaiga, organizacija

įsipareigoja duoti nuomininkui namų apyvokos reikmenis, muzikos

instrumentus, sporto inventorių, transporto priemones ir kitą

asmeninio naudojimo turtą laikinai naudotis už mokestį.

Valstybinėms organizacijoms buitinės nuomos sutarčių taisykles

gali nustatyti Lietuvos Respublikos įstatymai.

Straipsnio pakeitimai:

Nr.I-3011; 1992.10.29.; Žin., 1992, Nr.32-977

Nr.I-459; 1994.05.17.; Žin., 1994, Nr.44-805

Trisdešimtasis skirsnis

(Lietuvos Respublikos 1992 m. liepos 15 d. įstatymo Nr. I-2749

redakcija)

Gyvenamosios patalpos nuoma

318 straipsnis. Bendrieji nuostatai

Šiame skirsnyje reglamentuojama gyvenamųjų patalpų nuomos

sutarčių, pagrįstų Gyventojų apsirūpinimo gyvenamosiomis

patalpomis įstatymu, sudarymo, vykdymo ir pasibaigimo tvarka,

kai šios patalpos priklauso:

1) fiziniams asmenims;

2) gyvenamųjų namų, statybos ar eksploatavimo bendrijoms;

3) savivaldybėms;

4) įmonėms ir organizacijoms.

319 straipsnis. Gyvenamosios patalpos nuomos sutartis

Gyvenamosios patalpos nuomos sutartimi nuomotojas

įsipareigoja leisti apsigyventi nuomininkui gyvenamojoje

patalpoje, o nuomininkas įsipareigoja naudotis šia patalpa,

mokėti nuomos mokestį. Šalys įsipareigoja vykdyti ir kitas

nuomos sutartyje numatytas sąlygas (prievoles).

320 straipsnis. Sutarties sudarymo pagrindai

Savivaldybių gyvenamųjų patalpų nuomos sutartys sudaromos

remiantis savivaldybės valdymo organo sprendimu; įmonių,

organizacijų savo darbuotojams nuomojamų gyvenamųjų patalpų

nuomos sutartys - kolektyvinėje sutartyje, o organizacijoje,

kurioje tokia sutartis nesudaroma, - administracijos ir

dirbančiųjų susitarimu numatytais pagrindais ir tvarka.

Įmonių, organizacijų ir fizinių asmenų komercinėmis

sąlygomis nuomojamų gyvenamųjų patalpų nuomos sutartys sudaromos

šalims susitarus.

321 straipsnis. Sutarties šalys

Gyvenamosios patalpos nuomos sutarties šalys yra nuomotojas

ir nuomininkas.

Nuomotojas yra gyvenamųjų patalpų savininkas ar asmuo, jas

valdantis kitais pagrin dais. Nuomotoju gali būti gyvenamųjų

patalpų nuomininkas, kuris įstatymų nustatyta tvarka sudaro

subnuomos sutartį.

Nuomininkas yra fizinis asmuo, kuris savo vardu ir dėl

šeimos bei buvusių šeimos narių in teresų sudaro gyvenamosios

patalpos nuomos sutartį. Jeigu gyvenamojoje patalpoje liko

nepilnametis, neturintis tėvų arba negalintis gyventi kartu su

jais, gyvenamųjų patalpų nuomos sutartį jo vardu gali sudaryti

įstatymo įgaliotas asmuo.

Straipsnio pakeitimai:

Nr.I-459; 1994.05.17.; Žin., 1994, Nr.44-805

322 straipsnis. Sutarties forma

Gyvenamosios patalpos nuomos sutartis, kai nuomotojas yra

savivaldybė, įmonė, or ganizacija, turi būti sudaroma raštu. Ją

pasirašo įgaliotasis pareigūnas ir nuomininkas. Nuomos sutartys

tarp fizinių asmenų gali būti sudaromos žodžiu.

Terminuota gyvenamosios patalpos nuomos sutartis,

nepriklausomai nuo to, kas yra jos šalis, turi būti sudaroma

raštu.

323 straipsnis. Sutarties turinys

Sutartyje turi būti nurodytas išnuomojamų patalpų adresas,

kambarių ir kitokių patalpų skaičius, plotas, patalpose esantys

patogumai, priklausiniai ir naudojimosi bendro naudojimo

patalpomis sąlygos, nuomos mokesčio dydis ir šio mokesčio

mokėjimo terminai, atsiskaitymų už komunalinius patarnavimus

tvarka.

Gyvenamosios patalpos nuomos sutartyje gali būti numatomos

ir kitos sąlygos.

324 straipsnis. Sutarties dalykas

Savivaldybių ir įmonių, organizacijų gyvenamųjų patalpų

nuomos sutarties dalyku gali būti tik atskiras butas arba

izoliuota gyvenamoji patalpa iš vieno ar kelių kambarių ir su ja

susijusių pagalbinių patalpų. Negali būti savarankiškos nuomos

sutarties dalyku kambario dalis arba kambarys, susijęs su kitu

kambariu bendru įėjimu (pereinamieji kambariai), taip pat

pagalbinės patalpos (virtuvės, koridoriai, sandėliukai ir pan.).

Butuose, kurie nuomojami pagal atskiras nuomos sutartis keliems

nuomininkams, tokios pagalbinės patalpos gali būti išnuomojamos

bendram naudojimui.

325 straipsnis. Sutarties terminas

Gyvenamosios patalpos nuomos sutartis gali būti

neterminuota arba terminuota.

Rašytinė nuomos sutartis laikoma sudaryta, kai šalys ją

pasirašo, o žodinė - nuo šalių susitarimo dėl sutarties sąlygų

arba leidimo apsigyventi gyvenamojoje patalpoje dienos.

Terminuota sutartis, kurios terminas apibrėžtas įvykio,

tampa neterminuota, jei tas įvykis neįvyksta. Kai įvykis

nutolsta, nustatytas sutarties terminas perkeliamas.

Šalys gali atnaujinti gyvenamosios patalpos terminuotą

nuomos sutartį, sudarydamos naują terminuotą arba neterminuotą

nuomos sutartį.

326 straipsnis. Gyvenamosios patalpos nuomos mokestis

Už gyvenamosios patalpos nuomą nuomininkas moka nuomos

mokestį (buto nuompinigius).

Gyvenamosios patalpos nuomos mokestį nuomininkas turi sumokėti

kas mėnesį, ne vėliau kaip iki kito, po išgyventojo, mėnesio

dvidešimtos kalendorinės dienos (nedirbantieji pensininkai - 30

kalendorinės dienos), jeigu šalių susitarimu nenumatytas kitas

terminas.

Savivaldybių gyvenamųjų patalpų nuomos mokestis

apskaičiuojamas Lietuvos Respublikos Vyriausybės nustatyta

tvarka.

Įmonių, organizacijų savo darbuotojams nuomojamų gyvenamųjų

patalpų nuomos mokestis nustatomas kolektyvinėje sutartyje, o

organizacijoje, kurioje tokia sutartis nesudaroma -

administracijos ir dirbančiųjų susitarimu.

Įmonių, organizacijų ir fizinių asmenų komercinėmis

sąlygomis išnuomojamų gyvenamųjų patalpų nuomos mokesčio dydis

nustatomas šalių susitarimu.

Straipsnio pakeitimai:

Nr. VIII-622, 98.02.03, Žin., 1998, Nr.16-378 (98.02.13)

327 straipsnis. Mokestis už komunalines paslaugas

Mokestis už komunalines paslaugas (vandenį, dujas, elektrą,

šiluminę energiją ir kitas), kai nuomojamos savivaldybių

gyvenamosios patalpos, imamas atskirai nuo buto nuompinigių.

Mokestis už komunalines paslaugas mokamas Lietuvos Respublikos

Vyriausybės nustatyta tvarka šio kodekso 326 straipsnio

antrojoje dalyje nustatytu terminu.

Mokesčio už komunalines paslaugas dydis, jo mokėjimo

terminai ir tvarka įmonėms, organizacijoms nuomojant

gyvenamąsias patalpas savo dirbantiesiems, nustatomi kolek

tyvine sutartimi, o organizacijoje, kurioje tokia sutartis

nesudaroma, - administracijos ir dirbančiųjų susitarimu.

Jeigu įmonės, organizacijos ir fiziniai asmenys

gyvenamąsias patalpas išnuomoja komercinėmis sąlygomis, mokesčio

už komunalines paslaugas klausimai nustatomi šalių susitarimu.

328 straipsnis. Sutarties pripažinimo negaliojančia

pagrindai

Gyvenamosios patalpos nuomos sutartis gali būti pripažinta

negaliojančia šio kodekso numatytais sandorių negaliojimo

pagrindais, tarp jų: jeigu nuomininkui pateiktos tikrovės

neatitinkančios žinios apie teisę į savivaldybių gyvenamąsias

patalpas, jeigu nuomos sutartimi pažeistos kitų asmenų pagrįstos

teisės į šią gyvenamąją patalpą, jeigu pareigūnų veiksmai,

susiję su gyvenamosios patalpos suteikimu, buvo neteisėti.

Gyvenamosios patalpos nuomos sutartis negali būti

pripažinta negaliojančia nuomotojo reikalavimu, jei šis,

sudarydamas sutartį su asmeniu, kuris buvo tokioje būsenoje, kai

negalėjo suprasti savo veiksmų reikšmės ir jų valdyti, ar

neveiksniu nuomininku, žinojo apie tai.

Gyvenamosios patalpos nuomos sutartį pripažinus

negaliojančia, nuomininkas ir visi su juo gyvenantys asmenys

iškeldinami ir kita gyvenamoji patalpa jiems, išskyrus šio

straipsnio ketvirtoje dalyje numatytą atvejį.

Pripažinus gyvenamosios patalpos nuomos sutartį

negaliojančia dėl to, kad pažeistos kitų asmenų pagrįstos teisės

į šią gyvenamąją patalpą, bet nuomininkas nežinojo ir negalėjo

žinoti apie tai, nuomininkas ir visi su juo gyvenantys asmenys

iškeldinami suteikiant kitą gyvenamąją patalpą.

Gyvenamosios patalpos nuomos sutartis gali būti pripažinta

negaliojančia nepažeidžiant trejų metų senaties termino. Šis

terminas skaičiuojamas nuo sutarties sudarymo dienos.

Straipsnio pakeitimai:

Nr.I-459; 1994.05.17.; Žin., 1994, Nr.44-805

329 straipsnis. Nuomininko šeimos nariai

Nuomininko šeimos nariai yra kartu gyvenantys sutuoktinis,

jų vaikai (įvaikiai), nuomininko ir jo sutuoktinio tėvai

(įtėviai). Vaikų sutuoktiniai ir nuomininko vaikaičiai

priskiriami prie šeimos narių, jei jie su nuomininku turi bendrą

ūkį.

Globėjai ir globotiniai, apsigyvenę globėjo arba globotinio

gyvenamojoje patalpoje, neįgyja globėjo ar globotinio šeimos

narių teisių. Jeigu globai pasibaigus jie toliau kartu gyvena ir

bendrai tvarko namų ūkį, tai bet kurio iš jų reikalavimu gali

būti pripažinti šeimos nariu teismine tvarka.

Giminės, išlaikytiniai ir sugyventiniai, kartu su

nuomininku, jo šeimos nariais ar vienu iš jų išgyvenę ne mažiau

kaip vienerius metus ir su jais bendrai tvarkę namų ūkį,

teismine tvarka gali būti pripažinti nuomininko šeimos nariais.

Straipsnio pakeitimai:

Nr.I-459; 1994.05.17.; Žin., 1994, Nr.44-805

330 straipsnis. Nuomininko šeimos narių teisės ir pareigos

Gyvenamosios patalpos nuomininko šeimos nariai turi tokias

pat teises ir pareigas, kylančias iš gyvenamosios patalpos

nuomos sutarties, kaip ir nuomininkas.

Fiziniai asmenys, nustoję būti nuomininko šeimos nariais,

bet toliau gyvenantys nuomojamoje patalpoje, turi tokias pat

teises ir pareigas kaip ir nuomininkas bei jo šeimos nariai.

Pagal prievoles, kylančias iš nuomos sutarties, pilnamečiai

nuomininko šeimos nariai ir buvę šeimos nariai atsako solidariai

su nuomininku.

331 straipsnis. Šeimos narių teisė apsigyventi nuomojamoje

patalpoje

Pagal nuomos sutartį gyvenamojoje patalpoje turi teisę

apsigyventi tie nuomininko šeimos nariai ir buvę šeimos nariai,

kurie yra įvardyti sutartyje. Jei šie asmenys per šešis mėnesius

nuo sutarties sudarymo gyvenamojoje patalpoje neapsigyvena,

teisę apsigyventi joje praranda. Laikinai išvykusiems šis

terminas pradedamas skaičiuoti nuo šio kodekso 332 straipsnyje

nustatyto laiko pasibaigimo, o jei šie asmenys sugrįžo anksčiau

- nuo jų sugrįžimo dienos.

Savivaldybės gyvenamosios patalpos nuomininkas ar

pilnamečiai jo šeimos nariai, kitiems pilnamečiams šeimos

nariams sutinkant, nuomojamoje gyvenamojoje patalpoje turi teisę

apgyvendinti sutuoktinį, vaikus, savo ir sutuoktinio tėvus.

Nepilnamečiams vaikams ap gyvendinti pas jų tėvus (įtėvius) šio

sutikimo nereikia.

Įmonių, organizacijų ir fizinių asmenų gyvenamųjų patalpų,

išnuomojamų komercinėmis sąlygomis, nuomininkas apgyvendinti šio

straipsnio antrojoje dalyje nurodytus asmenis turi teisę tik

nuomotojui leidus. Tokio leidimo nereikia apgyvendinti

nuomininko ar jo šeimos nario sutuoktiniui ir nepilnamečiams jų

vaikams (įvaikiams). Gyvenamosios patal pos nuomos sutartyje

gali būti numatomos ir kitos šeimos narių apgyvendinimo sąlygos.

Apgyvendintas šeimos narys įgyja lygias su kitais

nuomininko šeimos nariais ir buvusiais šeimos nariais teises ir

pareigas į gyvenamąją patalpą, jei apsigyvendamas nebuvo kitaip

susitaręs.

332 straipsnis. Teisės naudotis savivaldybės gyvenamąja

patalpa palikimas laikinai išvykusiems

Nuomininkui, jo šeimos nariui ar buvusiam šeimos nariui

laikinai išvykus, teisė į savivaldybės gyvenamąją patalpą jiems

paliekama šešiems mėnesiams.

Nuomininkui, jo šeimos nariui ar buvusiam šeimos nariui

laikinai išvykus, teisė į savivaldybės gyvenamąją patalpą

paliekama visam išvykimo laikui šiais atvejais:

1) išvykus gydytis - visą gydymosi laiką;

2) išvykus mokytis - visą mokymosi, studijų laiką;

3) išvykus ilgalaikėn komandiruotėn į užsienį - visą

komandiruotės laiką;

4) išvykus eiti globėjo ar rūpintojo pareigas - visą jų

ėjimo laiką;

5) vaikus atidavus į auklėjimo įstaigą, giminaičiams,

globėjui ar rūpintojui - visą jų ten buvimo laiką;

6) pašaukus į krašto apsaugos tarnybą - įstatymo nustatytą

tarnybos laiką;

7) suėmus - visą tardymo ir teismo laiką.

Pasibaigus šio straipsnio antrojoje dalyje numatytoms

aplinkybėms, laikinai išvykusiam nuomininkui, jo šeimos nariui

ar buvusiam šeimos nariui teisė į nuomojamą patalpą išlieka dar

šešis mėnesius.

Pasibaigus šiam terminui, laikinai išvykęs nuomininkas, jo

šeimos narys ar buvęs šeimos narys praranda teisę į nuomojamą

gyvenamąją patalpą.

Jei laikinai išvykusįjį, kuris grįžo po nustatyto termino,

pasilikę nuomininkas, pilnamečiai šeimos nariai ir buvę šeimos

nariai priima gyventi nuomojamoje patalpoje, jo prarastoji teisė

į gyvenamąjį plotą laikoma atstatyta.

Laikinai išvykusiojo reikalavimu teismas gali pripažinti

jam teises į nuomojamą gyvenamąją patalpą, jei bus nustatyta,

kad šiame straipsnyje nustatytą laiką jis praleido dėl svarbių

priežasčių.

Laikinai išvykusio fizinio asmens teisė į gyvenamąją

patalpą pasibaigia ir anksčiau šiame straipsnyje nustatyto

laiko, kai nutraukiama savivaldybės gyvenamųjų patalpų nuomos

sutar tis, jei sutartyje nenustatyta kitaip.

Straipsnio pakeitimai:

Nr.I-459; 1994.05.17.; Žin., 1994, Nr.44-805

333 straipsnis. Savivaldybės gyvenamosios patalpos, iš

kurios laikinai išvyko nuomininkas, jo

šeimos narys ar buvęs šeimos narys,

naudojimo tvarka

Laikinai išvykusio savivaldybės gyvenamosios patalpos

nuomininko, jo šeimos nario ar buvusio šeimos nario patalpa turi

teisę naudotis pasilikę šeimos nariai ir buvę šeimos nariai. Jei

nuomininko, jo šeimos narių ar buvusių šeimos narių nelieka, tai

išvykstąs nuomininkas gyvenamąją patalpą gali išnuomoti pagal

subnuomos sutartį arba joje gali būti apgyvendinti laikinieji

gyventojai. Laikinai išvykusiajam sugrįžus, subnuomininkas ar

laikinasis gyventojas turi tuoj pat atituštinti gyvenamąją

patalpą, o asmenys, neatituštinę gyvenamosios patalpos, be jokio

išankstinio įspėjimo iškeldinami ir kita gyvenamoji patalpa

jiems nesuteikiama.

334 straipsnis. Savivaldybių gyvenamosios patalpos

rezervavimas

Jeigu nuomininkas, jo šeimos narys ar visi nuomininko

šeimos nariai išvyksta į kitą vietovę ar užsienį ilgesniam kaip

šešių mėnesių laikui, jo nuomojama savivaldybės gyvenamoji

patalpa gali būti rezervuojama. Sprendimą rezervuoti priima

vietos savivaldos vykdomoji institucija. Atsisakymas rezervuoti

gali būti ginčijamas teismine tvarka.

Gyvenamosios patalpos rezervavimas įforminamas rašytine

sutartimi tarp vietos savivaldos vykdomosios institucijos ir

išvykstančiųjų, sutinkant pasiliekantiems šeimos nariams. Savo

sutikimą pasiliekantieji duoda pasirašydami rezervavimo

sutartyje. Atsisakymas duoti sutikimą gali būti ginčijamas

teismine tvarka.

Straipsnio pakeitimai:

Nr. I-958, 95.06.20, Žin., 1995, Nr. 55-1357 (95.07.05)

335 straipsnis. Naudojimasis rezervuota savivaldybės

gyvenamąja patalpa

Jeigu išvyksta ne visi šeimos nariai, rezervuota

savivaldybės gyvenamąja patalpa naudojasi pasilikusieji. Jeigu

išvyksta nuomininkas ir visi jo šeimos nariai, nuomininkas turi

teisę palikti gyvenamąją patalpą naudotis pagal subnuomos

sutartį kitiems asmenims arba apgyvendinti joje laikinus

gyventojus. Rezervavimo sutartyje gali būti numatoma, jog

savival dybė išnuomosianti gyvenamąją patalpą pagal terminuotą

nuomos sutartį.

Sugrįžus rezervuotos gyvenamosios patalpos nuomininkui ar jo

šeimos nariui, jų reikalavimu asmenys, apgyvendinti toje

gyvenamojoje patalpoje, turi tuoj pat ją atituštinti

nepriklausomai nuo rezervavimo termino pasibaigimo. Asmenys,

neatituštinę rezervuotos gyvenamosios patalpos, be jokio

išankstinio įspėjimo iškeldinami ir kita gyvenamoji patalpa

jiems nesuteikiama.

336 straipsnis. Gyvenamosios patalpos subnuoma

Gyvenamosios patalpos nuomininkas, gavęs kartu su juo

gyvenančių šeimos narių ir nuomotojo sutikimą, turi teisę

subnuomoti gyvenamąją patalpą. Gyvenamosios patalpos subnuomos

sutartis gali būti sudaroma tiek žodžiu, tiek raštu, tiek

terminuotam, tiek neter minuotam laikui.

Gyvenamosios patalpos subnuomos mokestis nustatomas šalių

susitarimu.

Pasibaigus subnuomos terminui, subnuomininkas neturi

pirmumo teisės atnaujinti sutartį ir nuomininko reikalavimu turi

atituštinti pagal nuomos sutartį turėtą patalpą. Jeigu subnuomos

sutartis sudaryta nenurodant termino, nuomininkas privalo prieš

tris mėnesius įspėti subnuomininką apie subnuomos sutarties

nutraukimą.

Jeigu subnuomininkas atsisako atituštinti gyvenamąją

patalpą, jis turi būti teismine tvarka iškeldintas ir kita

gyvenamoji patalpa jam nesuteikiama.

337 straipsnis. Laikinieji gyventojai

Nuomininkas ir jo šeimos nariai, tarpusavy susitarę, gali

leisti gyvenamojoje patal poje, kuria jie naudojasi, laikinai

gyventi kitiems asmenims (laikiniesiems gyventojams),

nesudarydami su jais subnuomos sutarties ir neimdami mokesčio už

naudojimąsi patalpa.

Laikinieji gyventojai nuomininko arba jo šeimos narių

reikalavimu privalo tuojau išsikelti iš patalpos. Jiems

atsisakius išsikelti iš patalpos, nuomininkas ir jo šeimos

nariai turi teisę reikalauti teismine tvarka iškeldinti laikinus

gyventojus nesuteikiant kitos gyvenamosios patalpos.

338 straipsnis. Subnuomininkų ir laikinųjų gyventojų

iškeldinimas pasibaigus gyvenamosios patalpos nuomos sutarčiai

Gyvenamosios patalpos nuomos sutarčiai pasibaigus, kartu

pasibaigia ir subnuomos sutartis. Subnuomininkas, taip pat

laikinieji gyventojai, jeigu jie atsisako išsikelti iš patalpos,

iškeldinami teismine tvarka ir kita gyvenamoji patalpa jiems

nesuteikiama.

339 straipsnis. Sutarties pakeitimas

Savivaldybės gyvenamosios patalpos nuomos sutartis gali

būti pakeista šio kodekso 340-343 straipsniuose numatytais

atvejais. Jei nuomininkas, jo šeimos nariai ar buvę

šeimos nariai nesutinka keisti nuomos sutartį kolektyvinėje

sutartyje ar administracijos ir dirbančiųjų susitarime

numatytais pagrindais, ginčas tarp gyvenamosios patalpos nuomos

sutarties šalių sprendžiamas teismine tvarka.

Įmonių, organizacijų ir fizinių asmenų komercinėmis

sąlygomis nuomojamų gyvenamųjų patalpų nuomos sutartį pakeisti

galima tik nuomininkui su nuomotoju susitarus. Nuomotojo

atsisakymas keisti nuomos sutartį negali būti

nuginčijamas.Nuomotojo ar nuomininko atsisakymas keisti nuomos

sutartį gali būti ginčijamas teismine tvarka.

Pakeitus gyvenamosios patalpos rašytinę nuomos sutartį,

sudaroma nauja rašytinė sutartis, kurioje nurodomi senosios

sutarties pakeitimai.

Straipsnio pakeitimai:

Nr.I-459; 1994.05.17.; Žin., 1994, Nr.44-805

340 straipsnis. Sutarties pakeitimas padalijant butą

Pilnametis nuomininko šeimos narys ir buvęs šeimos narys

turi teisę sudaryti atskirą gyvenamosios patalpos nuomos sutartį

(padalinti butą), jeigu su tuo sutinka nuomotojas, nuomininkas

ir kiti pilnamečiai šeimos nariai. Tokiam šeimos nariui,

atsižvelgiant į jam tenkančią gyvenamojo ploto dalį, gali būti

išnuomojama atskira izoliuota gyvenamoji patalpa. Tokiu atveju

su kiekvienu nuomininku sudaromos atskiros gyvenamųjų patalpų

nuomos sutartys.

Nuomininkas, pilnamečiai šeimos nariai ar buvę šeimos

nariai gali nustatyti nuomojamos gyvenamosios patalpos

naudojimosi tvarką ir sąlygas, nekeisdami nuomos sutarties.

Ginčai, kylantys dėl buto padalijimo, nuomojamos

gyvenamosios patalpos naudojimosi tvarkos ir sąlygų nustatymo,

sprendžiami teismine tvarka.

341 straipsnis. Sutarties pakeitimas, kai viena gyvenamoji

patalpa keičiama į kelias

Savivaldybė, turėdama galimybių ir nuomininkui, jo šeimos

nariams bei buvusiems šeimos nariams sutinkant, jų nuomojamą

gyvenamąją patalpą gali pakeisti į kelias, kiek vienam šeimos

nariui suteikdama ne daugiau kaip 10 kvadratinių metrų sąlyginio

gyvenamosios patalpos ploto, turėtą gyvenamąją patalpą palikdama

savivaldybei. Tuo atveju nuomininkui, pilnamečiams šeimos

nariams ar buvusiems šeimos nariams pageidaujant, viena

savivaldybių gyvenamosios patalpos nuomos sutartis gali būti

pakeista į kelias.

Ginčai dėl sutarties pakeitimo vieną gyvenamąją patalpą

pakeičiant į kelias sprendžiami teismine tvarka.

Naujas sutartis sudarę nuomininkai ir jų šeimų nariai, iki

sutarties pakeitimo neturėję teisės į valstybės paramą, tokią

teisę gali įgyti praėjus penkeriems metams po sutarties

pakeitimo.

342 straipsnis. Sutarties pakeitimas nuomininkams

susijungus į vieną šeimą

Keliems nuomininkams pagal atskiras nuomos sutartis

nuomojamame bute gyvenan tys piliečiai, susijungę į vieną šeimą,

gali sudaryti vieną nuomojamą gyvenamųjų patalpų nuomos sutartį

(sujungti butus), jeigu jų šeimos nariai ir nuomotojas su tuo

sutinka. Sutartis sudaroma su susijungusių į vieną šeimą šeimos

narių siūlomu nuomininku.

Nuomotojo atsisakymas sudaryti vieną nuomos sutartį gali

būti nuginčijamas teismine tvarka.

343 straipsnis. Sutarties pakeitimas dėl kito šeimos nario

pripažinimo nuomininku

Nuomininkui ir jo šeimos nariams susitarus, pirminis

nuomininkas gali būti pakeistas kitu.

Tokia pat tvarka gyvenamosios patalpos nuomos sutartis

pakeičiama nuomininkui mirus.

Ginčai, kylantys dėl šeimos nario pripažinimo nuomininku,

sprendžiami teismine tvarka.

344 straipsnis. Sutarties pakeitimas perdavus atituštintą

kambarį

Jeigu bute, kurį savivaldybė kaip savininkas nuomoja pagal atskiras nuomos sutartis keliems nuomininkams, atituštinamas gretimas, neizoliuotas nuo vieno iš nuomininko gyvenamosios patalpos kambarys, jis šio nuomininko pageidavimu perduodamas jam naudotis.

Jeigu atituštinamas izoliuotas kambarys, jis perduodamas tam nuomininkui, kuris turi mažiausiai bendro naudingo ploto vienam šeimos nariui, o šiam nuomininkui atsisakius - kitam. Atsisakius visiems nuomininkams, atituštinta gyvenamoji patalpa išnuomojama kitiems nuomininkams.

Perdavus atituštintą kambarį kitam nuomininkui, pakeičiama ir gyvenamosios patalpos nuomos sutartis.

Straipsnio pakeitimai:

Nr. VIII-616, 98.01.15, Žin., 1998, Nr.9-200 (98.01.28)

345 straipsnis. Įmonių, organizacijų butų fondo

gyvenamosios patalpos nuomos sutarties

pakeitimas nuomininkui nutraukus darbo	santykius

Jeigu nuomininkas nutraukia darbo santykius su įmone ar

organizacija, kurios gyvenamąją patalpą jis nuomoja, tai negali

būti pagrindas nutraukti gyvenamosios patalpos nuomos sutartį.

Šiuo atveju įmonė ar organizacija gyvenamosios patalpos

nuomos sutartį gali pakeisti kolektyvinėje sutartyje, o

organizacijoje, kurioje tokia sutartis nesudaroma, -

administracijos ir dirbančiųjų susitarimu numatytais pagrindais

ir tvarka. Ši taisyklė netaikoma, jei su įmone ar organizacija,

nuomojančia gyvenamąją patalpą, darbo santykius nutraukia

nuomininko šeimos narys ar buvęs šeimos narys. Ginčas tarp

įmonės ar organizacijos ir nuomininko, jo šeimos narių ar

buvusių šeimos narių dėl tokio sutarties pakeitimo sprendžiamas

teismine tvarka.

Straipsnio pakeitimai:

Nr.I-459; 1994.05.17.; Žin., 1994, Nr.44-805

346 straipsnis. Nuomininko teisė pertvarkyti ir perplanuoti

gyvenamąją patalpą

Savivaldybių, įmonių, organizacijų gyvenamųjų patalpų

nuomininkas ir jo šeimos nariai gali pertvarkyti ir perplanuoti

gyvenamąją patalpą bei pagalbines patalpas tik leidus nuomotojui

ir sutikus kartu gyvenantiems pilnamečiams šeimos nariams, taip

pat kitiems suinteresuotiems asmenims, kurių teisės ar teisėti

interesai gali būti pažeisti pertvarkant ir perplanuojant

gyvenamąją patalpą bei pagalbines patalpas. Jei nuomininkas, jo

šeimos nariai ar kiti suinteresuoti asmenys nesutaria, ginčas

gali būti išspręstas teismine tvarka.

Straipsnio pakeitimai:

Nr.I-459; 1994.05.17.; Žin., 1994, Nr.44-805

347 straipsnis. Nuomininko perkeldinimas jo nuomojamos

gyvenamosios patalpos kapitalinio

remonto ir rekonstrukcijos laikui

Prireikus kapitališkai remontuoti ar rekonstruoti

savivaldybių ar įmonių, organizacijų savo darbuotojams

išnuomotas gyvenamąsias patalpas, kurių remontuoti negalima

neiškėlus iš tų patalpų gyventojų ir jei po remonto gyvenamoji

patalpa išlieka, nuomotojas siūlo nuomininkui su šeimos nariais,

kol patalpa remontuojama, persikelti į kitą gyvenamąją patalpą.

Pasiūlyta gyvenamoji patalpa turi atitikti sanitarinius ir

techninius reikalavimus. Nuomininkui atsisakius persikelti į šią

patalpą, nuomotojas gali reikalauti perkeldinti jį teismine

tvarka.

Tais atvejais, kai nuomojamoji gyvenamoji patalpa po

kapitalinio remonto ar rekonstrukcijos padidės ar sumažės,

nuomininkas turi teisę pasirinkti, nuomoti tą patalpą ar ne.

Nuomininkui sutikus nuomoti po remonto ar rekonstrukcijos

padidėjusią ar sumažėjusią gyvenamąją patalpą, šio straipsnio

pirmojoje dalyje nustatyta tvarka jis persikelia arba

perkeldinamas remonto ar rekonstrukcijos laikui į kitą

gyvenamąją patalpą.

Per kapitalinio remonto ar rekonstrukcijos laiką

gyvenamosios patalpos nuomos sutartis nenutrūksta, tačiau buto

nuompinigius nuomininkas turi teisę mokėti už laikinai suteiktą

gyvenamąją patalpą.

Į suremontuotą gyvenamąją patalpą nuomininkas turi teisę

persikelti pasibaigus kapitaliniam remontui ar rekonstrukcijai.

Jei nuomininkas nesutinka nuomoti padidėjusią ar

sumažėjusią gyvenamąją patalpą, taip pat kai dėl kapitalinio

remonto ar rekonstrukcijos nuomojamoji patalpa neišlieka,

nuomininkui suteikiama kita tinkamai įrengta gyvenamoji patalpa.

Nuomininkui atsisakius persikelti į suteikiamą kitą tinkamai

įrengtą gyvenamąją patalpą, nuomotojas gali teismine tvarka jį

perkeldinti.

Įmonių, organizacijų ir fizinių asmenų komercinėmis

sąlygomis nuomojamų gyvenamųjų patalpų atituštinimo kapitalinio

remonto ar rekonstrukcijos laikui bei kiti su tuo susiję

klausimai sprendžiami nuomotojo ir nuomininko susitarimu.

348 straipsnis. Keitimasis gyvenamosiomis patalpomis

Savivaldybių, įmonių, organizacijų ir fizinių asmenų

gyvenamųjų patalpų nuomininkas, gavęs kartu su juo gyvenančių

pilnamečių šeimos narių, įskaitant laikinai išvykusius, raštišką

sutikimą ir nuomotojui sutikus, gali keistis nuomojama

gyvenamąja patalpa su kitu savivaldybių, įmonių, organizacijų ir

fizinių asmenų gyvenamųjų patalpų nuomininku.

Nuomotojo, išskyrus savivaldybę, atsisakymas sutikti

keistis gyvenamosiomis patalpomis negali būti nuginčijamas.

Keitimasis gyvenamosiomis patalpomis įforminamas naujomis

nuomos sutartimis. Keitimosi sutartis įsigalioja nuo paskutinės

naujos gyvenamosios patalpos nuomos sutarties sudarymo dienos, o

jeigu ginčą sprendė teismas - nuo teismo sprendimo įsigaliojimo

dienos.

Jeigu šeimos nariai nesusitaria dėl keitimosi arba kai

pakeitus gyvenamąsias patalpas būtų galimybė likviduoti šeimoje

susidariusias konfliktines situacijas, tai bet kuris iš šeimos

narių turi teisę reikalauti teismine tvarka prievarta pakeisti

nuomojamą gyvenamąją patalpą į kitą gyvenamąją patalpą arba į

patalpas skirtinguose namuose (butuose).

Straipsnio pakeitimai:

Nr.I-459; 1994.05.17.; Žin., 1994, Nr.44-805

349 straipsnis. Nuomininko teisė nutraukti sutartį

Gyvenamosios patalpos nuomininkas turi teisę nutraukti

nuomos sutartį, prieš mėnesį raštiškai įspėjęs nuomotoją.

Nuomininkui neįvykdžius šio reikalavimo, nuomotojas turi teisę į

susidariusių nuostolių atlyginimą.

Iki įspėjimo termino pasibaigimo nuomininkas gali atšaukti

įspėjimą, jei nuomotojas su kitu nuomininku nėra sudaręs tos

gyvenamosios patalpos nuomos sutarties.

Nuomininkui, jo šeimos nariams ir buvusiems šeimos nariams

išvykus gyventi kitur, gyvenamosios patalpos nuomos sutartis

laikoma nutraukta nuo išvykimo dienos.

350 straipsnis. Sutarties nutraukimo ir iškeldinimo tvarka

Gyvenamosios patalpos nuomos sutartis gali būti pripažinta

negaliojančia, ji gali būti nutraukta bei fiziniai asmenys iš

gyvenamųjų patalpų gali būti iškeldinami tik teismine tvarka,

išskyrus šio kodekso numatytus iškeldinimo pagal prokuroro

sankciją atvejus.

351 straipsnis. Sutarties nutraukimas nuomininkui pažeidus

nuomos sutarties sąlygas

Jei nuomininkas nuolat (ne mažiau kaip 6 mėnesius) nemoka

buto nuompinigių ar mokesčio už komunalines paslaugas, jei

nuomininkas, jo šeimos nariai ar kiti kartu su juo gyvenantys

asmenys ardo ar gadina gyvenamąją patalpą arba ją naudoja ne

pagal paskirtį, nuomos sutartis gali būti nutraukta ir asmenys

iškeldinami iš nuomojamos patalpos nesuteikiant kitos

gyvenamosios patalpos.

Nuomininkas, jo šeimos nariai arba kiti kartu su jais

gyvenantys asmenys, kurie savo netinkamu elgesiu sudaro

neįmanomas sąlygas kitiems kartu arba greta gyventi, nuomotojo

arba kitų asmenų, kuriems trukdoma normaliai gyventi reikalavimu

gali būti iškeldinti nesuteikiant kitos gyvenamosios patalpos.

352 straipsnis. Iškeldinimas iš savavališkai užimtų patalpų

Savavališkai užėmę, tai yra įsikėlę į gyvenamąją patalpą

nesudarę jos nuomos sutarties, piliečiai iškeldinami pagal

prokuroro sankciją ir kita gyvenamoji patalpa jiems

nesuteikiama.

353 straipsnis. Gyvenamosios patalpos terminuotos nuomos

sutarties pasibaigimo pasekmės

Pasibaigus gyvenamosios patalpos nuomos sutarties terminui,

nuomotojo reikalavimu nuomininkas, jo šeimos nariai ar buvę

šeimos nariai turi išsikelti iš gyvenamosios patalpos, o

neišsikėlę iš jos iškeldinami ir kita gyvenamoji patalpa jiems

nesuteikiama.

354 straipsnis. Gyvenamosios patalpos neterminuotos nuomos

sutarties nutraukimas

Įmonių, organizacijų ir fizinių asmenų komercinėmis

sąlygomis nuomojamų gyvenamųjų patalpų neterminuota nuomos

sutartis nuomotojo reikalavimu gali būti nutraukta nuomininką

raštu įspėjus prieš tris mėnesius.

Pasibaigus šiam terminui, nuomininkas, jo šeimos nariai ar

buvę šeimos nariai turi išsikelti iš gyvenamosios patalpos, o

neišsikėlę iš jos iškeldinami ir kita gyvenamoji patalpa jiems

nesuteikiama.

355 straipsnis. Iškeldinimas iš gresiančių sugriūti

gyvenamųjų namų, butų

Jeigu dėl stichinių nelaimių, gaisro ar techninio

susidėvėjimo gyvenamoji patalpa gresia sugriūti arba tampa

netinkama gyventi, piliečiai iš jų iškeldinami pagal prokuroro

sankciją ir jiems suteikiama kita tinkamai įrengta gyvenamoji

patalpa. Tokią patalpą suteikia butų fondo, kuriame yra

gresianti sugriūti arba netinkama gyventi gyvenamoji patalpa,

savininkas, o jeigu jis neturi galimybių - savivaldybė.

356 straipsnis. Sutarties nutraukimas ir piliečių

iškeldinimas suteikiant kitą tinkamai

įrengtą gyvenamąją patalpą

Fiziniai asmenys gali būti iškeldinami iš savivaldybių bei

įmonių, organizacijų savo dar buotojams išnuomotų gyvenamųjų

patalpų ir jiems suteikiama kita tinkamai įrengta gyvenamoji

patalpa, jeigu:

1) namas, kuriame yra gyvenamoji patalpa, turi būti

nugriautas;

2) gyvenamoji patalpa neišlieka po kapitalinio remonto,

rekonstrukcijos ar perplanavimo;

3) gyvenamosios patalpos pertvarkomos į kitos paskirties

patalpas.

4) gyvenamosios patalpos grąžinamos buvusiems savininkams.

Kitą tinkamai įrengtą gyvenamąją patalpą suteikia butų

fondo savininkas arba kita įmonė, organizacija, dėl kurios

interesų gyvenamasis namas griaunamas, rekonstruojamas arba

perplanuojamas bei gyvenamosios patalpos pertvarkomos į kitos

paskirties patalpas.

Straipsnio pakeitimai:

Nr.I-459; 1994.05.17.; Žin., 1994, Nr.44-805

357 straipsnis. Fizinių asmenų iškeldinimas iš savininkams

grąžintų gyvenamųjų namų (gyvenamųjų patalpų)

Iš grąžintų savininkams gyvenamųjų namų (gyvenamųjų

patalpų), kurie iš fizinių asmenų neteisėtais administracinių

organų aktais ar kitais neteisėtais būdais buvo paimti ar

nepagrįstai konfiskuoti, taip pat iš grąžintų savininkams

nacionalizuotų gyvenamųjų namų (gyvenamųjų patalpų), suteikiant

kitą tinkamai įrengtą gyvenamąją patalpą, savininko reikalavimu

gali būti iškeldinti juose gyvenantys:

1) nuomininkai;

2) fiziniai asmenys, kurie buvo įgiję nuosavybės teises į

gyvenamąjį namą (gyvenamąją patalpą) po to, kai jis buvo

neteisėtai ar nepagrįstai paimtas iš savininko, bet teismo

sprendimu to namo įsigijimo sandoris pripažintas negaliojančiu.

Kitą tinkamai įrengtą gyvenamąją patalpą iškeldinamiesiems

suteikia įmonė, or ganizacija, kuriai buvo perduotas grąžintasis

gyvenamasis namas (gyvenamoji patalpa). Jeigu ta organizacija

neturi galimybių suteikti tinkamai įrengtos gyvenamosios

patalpos, ją suteikia savivaldybės.

358 straipsnis. Iškeldinamiesiems suteikiama kita tinkamai

įrengta gyvenamoji patalpa

Suteikiama kita tinkamai įrengta gyvenamoji patalpa turi

būti toje pačioje gyvenamojoje vietovėje, tinkamai įrengta pagal

tos vietovės sąlygas ir atitikti sanitarinius bei techninius

reikalavimus.

Suteikiama kita tinkamai įrengta gyvenamoji patalpa negali

būti mažesnė už anksčiau turėtąją. Jeigu ankstesnėje

gyvenamojoje patalpoje sąlyginis plotas, tenkantis kiekvienam

šeimos nariui, buvo mažesnis už Lietuvos Respublikos įstatymų

nustatytąjį, iškeldinant negalima suteikti mažesnio ploto už

nustatytąjį.

Ši patalpa turi būti tokia, kad viename kambaryje nebūtų

apgyvendinti vyresni kaip devynerių metų skirtingos lyties

asmenys, išskyrus sutuoktinius, ir atitikti iškeldinamųjų

sveikatos būklę bei kitas aplinkybes.

Nuomininko pageidavimu jam gali būti suteikta ir mažesnė

gyvenamoji patalpa.

Teismo sprendime nutraukti nuomos sutartį ir iškeldinti

nuomininką turi būti nurodyta gyvenamoji patalpa, kuri

suteikiama iškeldinamajam.

359 straipsnis. Fizinių asmenų, kurių gyvenamieji namai

(butai) griaunami dėl žemės sklypo paėmimo

ar išpirkimo, nuosavybės teisių apsauga

(Panaikintas)

Nr.1-495; 1994.05.17.; Žin., 1994, Nr.44-805

360 straipsnis. Tarnybinės gyvenamosios patalpos

Tarnybinės gyvenamosios patalpos skiriamos apgyvendinti

darbuotojams, kurie pagal savo darbo pobūdį privalo gyventi

darbovietės pastate arba arti jo. Tarnybinės gyvenamosios

patalpos turi būti atskiri butai.

Prie tarnybinių gyvenamoji patalpa priskiriama ir

darbuotojų, kuriems gali būti suteiktos tarnybinės gyvenamosios

patalpos, kategorijų sąrašai nustatomi: vietos savival dybių

gyvenamuosiuose namuose - savivaldybės tarybos, įmonių ir

organizacijų namuose - įmonės ar organizacijos valdymo organo,

bendrijų namuose - bendrijos narių susirinkimo sprendimu.

361 straipsnis. Tarnybinių gyvenamųjų patalpų suteikimo ir

jų naudojimo tvarka

Sprendimą suteikti tarnybinę gyvenamąją patalpą

savivaldybės namuose priima savivaldybės valdymo organas, įmonių

ir organizacijų namuose - įmonės ar organizacijos vadovas,

bendrijų namuose - bendrijos narių ar jų įgaliotinių

susirinkimas. Remiantis šiuo sprendimu, sudaroma tarnybinės

gyvenamosios patalpos nuomos sutartis. Sudarant tokią sutartį

laikomasi šio kodekso nustatytos gyvenamosios patalpos nuomos

sutarties sudarymo tvarkos.

Tarnybinėmis gyvenamosiomis patalpomis naudojamasi

laikantis šio kodekso 324-333, 346, 347 straipsniuose nustatytų

gyvenamosios patalpos nuomos sutarties taisyklių.

362 straipsnis. Iškeldinimas iš tarnybinių gyvenamųjų

patalpų

Darbuotojai, nutraukę darbo santykius su tarnybinių

gyvenamųjų patalpų nuomotoju, jam reikalaujant, privalo

išsikelti iš šių patalpų su kartu gyvenančiais asmenimis.

Neišsikėlę iš tarnybinių gyvenamųjų patalpų piliečiai

iškeldinami ir kita gyvenamoji patalpa jiems nesuteikiama,

išskyrus šio kodekso 363 straipsnyje numatytus atvejus.

363 straipsnis. Fiziniai asmenys, kurie gali būti

iškeldinti iš tarnybinių gyvenamųjų patalpų

tik suteikiant kitą gyvenamąją patalpą

Suteikiant kitą gyvenamąją patalpą iš tarnybinių gyvenamųjų

patalpų gali būti iškeldinti:

1) krašto apsaugos ir policijos pareigūnų, kuriems buvo

suteikta tarnybinė gyvenamoji patalpa ir kurie žuvo ar dingo be

žinios, gindami Lietuvos Respubliką arba eidami kitokias

tarnybos pareigas, šeimos nariai;

2) mirusio darbuotojo, kuriam buvo suteikta tarnybinė

gyvenamoji patalpa, šeimos nariai;

3) tarnybinės gyvenamosios patalpos nuomininkas, išėjęs į

senatvės pensiją;

4) I ir II grupės invalidai, taip pat darbuotojai, atleisti

iš darbo dėl sveikatos būklės;

5) reabilituotas tarnybinės gyvenamosios patalpos

nuomininkas.

6) asmenys, atleisti iš darbo likvidavus įmonę, įstaigą,

organizaciją arba sumažinus darbuotojų skaičių;

7) vieniši asmenys, su kuriais kartu gyvena nepilnamečiai

vaikai.

Straipsnio pakeitimai:

Nr.I-459; 1994.05.17.; Žin., 1994, Nr.44-805

364 straipsnis. Kitos gyvenamosios patalpos suteikimas

iškeldinamiems piliečiams

Kita gyvenamoji patalpa, suteikiama iškeldinamiems

fiziniams asmenims, turi būti toje pat gyvenamojoje vietovėje ir

turi atitikti sanitarinius bei techninius reikalavimus.

365 straipsnis. Bendrabučiai

Darbininkus, tarnautojus, studentus, moksleivius jų darbo

ar mokymosi metu galima apgyvendinti bendrabučiuose.

Bendrabučiai yra specialiai pastatyti ar šiems tikslams įrengti

gyvenamieji namai.

Bendrabučių suteikimo ir naudojimosi tvarka nustatoma

įmonių, įstaigų, organizacijų kolektyvinėse sutartyse,

organizacijoje, kurioje tokia sutartis nesudaroma -

administracijos ir dirbančiųjų susitarimu, o mokslo ir mokymo

įstaigose - šių įstaigų kolegialių organų sprendimu.

Darbuotojai, pasibaigus darbo sutarčiai, iš bendrabučio

iškeldinami, išskyrus 363 straipsnyje numatytus atvejus.

Besimokantieji, pasibaigus mokslo metams, iš bendrabučio

iškeldinami.

Bendrabučių gyventojai gali būti iškeldinti nesuteikiant

kitos gyvenamosios patalpos, jei jie savo netinkamu elgesiu

sudaro neįmanomas sąlygas kitiems kartu ar greta gyventi, taip

pat jei jie nuolat gadina gyvenamąją patalpą arba naudoja ją ne

pagal paskirtį.

Iš bendrabučių iškeldinama teismine tvarka.

Straipsnio pakeitimai:

Nr.I-459; 1994.05.17.; Žin., 1994, Nr.44-805

365-1 straipsnis. Viešbučiai

Juridiniai ir fiziniai asmenys turi teisę turėti viešbučius

- specialiai įrengtas patalpas laikinai atvykusiems asmenims

apgyvendinti.

Viešbučiai steigiami ir veikia komercinės veiklos

sąlygomis.

Fiziniai asmenys, gyvenantys viebučiuose ilgiau negu buvo

susitarta arba nesumokėję už gyvenimą viešbutyje, arba pažeidę

naudojimosi juose tvarką, administracijos teikimu iškeldinami

pagal prokuroro sankciją, nesuteikiant kitos gyvenamosios

patalpos.

Straipsnio pakeitimai:

Nr.I-459; 1994.05.17.; Žin., 1994, Nr.44-805

365-2 straipsnis. Nakvynės namai

Labdaros ar kitais pagrindais įsteigtų nakvynės namų,

kuriuose paramos reikalin giems fiziniams asmenims nemokamai

suteikiama nakvynė, veiklos ir naudojimosi taisykles nustato ir

savivaldybėje jas įregistruoja steigėjai. Šiomis taisyklėmis

vadovaujamasi nagrinėjant ginčus dėl naudojimosi tokiais namais

ir dėl iškeldinimo iš jų.

Straipsnio pakeitimai:

Nr.I-459; 1994.05.17.; Žin., 1994, Nr.44-805

Trisdešimt pirmasis skirsnis

PANAUDA

366 straipsnis. Panaudos sutarties sąvoka

Panaudos sutartimi panaudos davėjas perduoda turtą laikinai

neatlygintinai naudotis panaudos gavėjui, o šis įsipareigoja

grąžinti tą turtą.

Panaudos sutarčiai atitinkamai taikomos taisyklės,

nustatytos šio kodekso 298, 301, 305, 307, 311, 314-316

straipsniuose.

Straipsnio pakeitimai:

Nr.I-459; 1994.05.17.; Žin., 1994, Nr.44-805

367 straipsnis. Panaudos sutarties terminas

Panaudos sutartis gali būti sudaroma apibrėžtam terminui,

terminui iki pareikalavimo ar nenurodant termino.

Jeigu tokia sutartis sudaryta nenurodant termino, taikomos

šio kodekso 300 straipsnyje nustatytos taisyklės.

Straipsnio pakeitimai:

Nr.I-459; 1994.05.17.; Žin., 1994, Nr.44-805

368 straipsnis. Pasekmės, kylančios, socialistinei	organizacijai nepateikus turto neatlygintinai

naudotis (Panaikintas)

Nr.1-495; 1994.05.17.; Žin., 1994, Nr.44-805

369 straipsnis. Atsakomybė už duoto neatlygintinai naudotis

turto trūkumus

Panaudos davėjas atsako už duoto neatlygintinai naudotis

turto trūkumus, kurių jis tyčia ar dėl didelio neatsargumo

neaptarė, perduodamas turtą.

370 straipsnis. Gauto neatlygintinai naudotis turto davimas

naudotis trečiajam asmeniui

Panaudos gavėjas turi teisę duoti gautąjį turtą naudotis

trečiajam asmeniui, tik gavęs panaudos davėjo sutikimą, likdamas

jam atsakingas.

371 straipsnis. Sutarties nutraukimas prieš terminą

Panaudos davėjas turi teisę reikalauti prieš terminą

nutraukti sutartį šio kodekso 312 straipsnio pirmajame ir

antrajame punktuose numatytais atvejais, taip pat tuo atveju,

kai panaudos gavėjas gautą neatlygintinai naudotis turtą be jo

sutikimo duoda naudotis trečiajam asmeniui.

372 straipsnis. Sutarties nutraukimas turto naujo savininko

reikalavimu

Panaudos sutartis, sudaryta, nenurodant termino, gali būti

nutraukiama asmens, kuriam perėjo duoto neatlygintinai naudotis

turto nuosavybės teisė ar patikėjimo teisė, reikalavimu.

Straipsnio pakeitimai:

Nr.I-459; 1994.05.17.; Žin., 1994, Nr.44-805

373 straipsnis. Sutarties pasibaigimas

Panaudos sutartis, be bendrųjų prievolėms pasibaigti

pagrindų, pasibaigia taip pat, mirus fiziniam asmeniui arba

pasibaigus juridiniam asmeniui, dalyvavusiems sutartyje.

Straipsnio pakeitimai:

Nr.I-459; 1994.05.17.; Žin., 1994, Nr.44-805

Trisdešimt antrasis skirsnis

RANGA

374 straipsnis. Rangos sutarties sąvoka

Rangos sutartimi rangovas įsipareigoja savo rizika atlikti

tam tikrą darbą pagal užsakovo užduotį iš jo ar savo medžiagos,

o užsakovas įsipareigoja atliktą darbą priimti ir už jį

sumokėti.

375 straipsnis. Leidimai (licencijos) atskirų rūšių darbams

Lietuvos Respublikos įstatymai gali numatyti atvejus, kai

tam tikrų rūšių darbai gali būti atliekami tik turint nustatyta

tvarka išduotą leidimą (licenciją).

Straipsnio pakeitimai:

Nr.I-459; 1994.05.17.; Žin., 1994, Nr.44-805

376 straipsnis. Sąmata

Sutartyje numatytiems darbams atlikti gali būti sudaroma

tvirta ar apytikrė sąmata.

Jeigu prireikia apytikrę sąmatą žymiai perviršyti, tai

rangovas privalo laiku įspėti apie tai užsakovą. Šiuo atveju

užsakovas turi teisę atsisakyti nuo sutarties, atlygindamas

rangovui jo turėtas išlaidas. Jeigu rangovas apie sąmatos

perviršijimą užsakovo neįspėja, tai jis privalo atlikti darbą,

nereikalaudamas atlyginti viršijančių sąmatą išlaidų.

377 straipsnis. Darbo atlikimas iš rangovo medžiagos ir jo

priemonėmis

Rangovas privalo atlikti sutartyje sulygtą darbą iš savo

medžiagos ir savo priemonėmis, jeigu ko kita nenustato įstatymas

ar sutartis.

Rangovas, atliekantis darbą iš savo medžiagos, atsako už

blogą medžiagos kokybę.

Jeigu iš rangovo medžiagos atliekamas darbas pagal fizinių

asmenų buitinių poreikių aptarnavimo rangos sutartį (buitinis

užsakymas), tai už medžiagą užsakovas sumoka visą jos kainą ar

sutartyje nurodytą tos kainos dalį, sudarant sutartį, o

galutinai atsiskaitoma, užsakovui gaunant rangovo atliktą darbą.

Tipinėse sutartyse numatytais atvejais medžiagą rangovas gali

duoti kreditan (išsimokėtinai). Paskesnis duotos kreditan

medžiagos kainos pasikeitimas neturi įtakos šalių tarpusavio

atsiskaitimui.

Straipsnio pakeitimai:

Nr.I-459; 1994.05.17.; Žin., 1994, Nr.44-805

378 straipsnis. Darbo atlikimas iš užsakovo medžiagos

Jeigu darbas atliekamas pilnutinai ar dalinai iš užsakovo

medžiagos, tai rangovas atsako už netinkamą tos medžiagos

sunaudojimą. Rangovas privalo pateikti užsakovui medžiagos

sunaudojimo ataskaitą ir grąžinti medžiagos likutį.

Jeigu iš užsakovo medžiagos atliekamas darbas pagal

buitinio užsakymo sutartį, tai kvite, kurį rangovas duoda

užsakovui, sudarant sutartį, turi būti nurodytas tikslus

medžiagos pavadinimas ir jos įkainojimas, nustatytas šalių

susitarimu. Konkrečioje sutartyje, sudaromoje remiantis

šiuo straipsniu, gali būti numatytos medžiagų sunaudojimo

normos, jų likučių ir pagrindinių atliekų grąžinimo terminai,

taip pat rangovo atsakomybė už šių pareigų neįvykdymą ar

netinkamą jų įvykdymą.

Straipsnio pakeitimai:

Nr.I-459; 1994.05.17.; Žin., 1994, Nr.44-805

379 straipsnis. Medžiagų ir įrengimų davimas organizacijoms

pagal rangos sutartį

(Panaikintas)

Nr.I-4595; 1994.05.17.; Žin., 1994, Nr.44-805

380 straipsnis. Rangovo pareiga saugoti jam patikėtą turtą

Rangovas privalo imtis visų priemonių užsakovo jam patikėto

turto saugumui užtikrinti ir atsako už bet kokį apsileidimą, dėl

kurio tas turtas buvo prarastas arba sužalotas.

381 straipsnis. Atsitiktinio medžiagų žuvimo rizika

Atsitikinio medžiagos žuvimo ar atsitiktinio jos sugedimo

rizika tenka ją davusiai šaliai.

382 straipsnis. Aplinkybės, apie kurias rangovas privalo

įspėti užsakovą

Rangovas privalo laiku įspėti užsakovą:

1) kad gauta iš užsakovo medžiaga netinkama ar blogos

kokybės;

2) kad užsakovo nurodymų laikymasis sudaro grėsmę atliekamo

darbo tinkamumui ar tvirtumui;

3) kad yra kitų nuo rangovo nepriklausančių aplinkybių,

sudarančių grėsmę atliekamo darbo tinkamumui ar tvirtumui.

383 straipsnis. Pasekmės, kylančios, užsakovui neįvykdžius

rangovo reikalavimų

Jeigu užsakovas, nepaisydamas rangovo savalaikio ir

pagrįsto įspėjimo, atitinkamu terminu nepakeičia netinkamos ar

bloga kokybinės medžiagos tinkama, nepakeičia nurodymų dėl darbo

atlikimo būdo arba nepašalina kitų aplinkybių, sudarančių grėsmę

atliekamo darbo tinkamumui ar tvirtumui, tai rangovas turi

teisę, atsisakyti nuo sutarties ir išieškoti iš užsakovo savo

turėtus nuostolius.

Straipsnio pakeitimai:

Nr.I-459; 1994.05.17.; Žin., 1994, Nr.44-805

384 straipsnis. Užsakovo teisės darbo atlikimo metu

Jeigu rangovas nepradeda laiku vykdyti sutarties arba

atlieka darbą taip lėtai, kad jį baigti iki termino pabaigos

pasidaro aiškiai negalima, tai užsakovas turi teisę atsisakyti

nuo sutarties ir reikalauti atlyginti nuostolius.

Jeigu darbo atlikimo metu pasidaro aišku, kad jis nebus

tinkamai atliktas, tai užsakovas turi teisę nustatyti rangovui

atitinkamą terminą trūkumams pašalinti, o jeigu rangovas per

nustatytą terminą šio reikalavimo neįvykdo, -atsisakyti nuo

sutarties ir arba reikalauti atlyginti nuostolius, arba pavesti

trečiajam asmeniui darbą pataisyti rangovo sąskaita.

Esant svarbių priežasčių, užsakovas turi teisę bet kada,

prieš darbą pabaigiant, atsisakyti nuo sutarties, kartu

sumokėdamas rangovui atlyginimą už atliktą darbo dalį ir

atlygindamas jam nuostolius, padarytus sutarties nutraukimu,

įskaičius tai, ką rangovas sutaupo dėl sutarties nutraukimo.

385 straipsnis. Užsakovo pareiga priimti rangovo atliktą

darbą

Užsakovas privalo priimti rangovo pagal sutartį atliktą

darbą, apžiūrėti jį ir, pastebėjęs jame nukrypimų nuo sutarties

sąlygų ar kitokių trūkumų, pareikšti apie juos rangovui.

386 straipsnis. Atlyginimo rangovui sumokėjimas

Užsakovas privalo sumokėti už rangovo atliktą darbą,

perdavus visą darbą, jeigu ko kita nenustato įstatymas ar

sutartis.

Šalių susitarimu atliekamų darbų kaina arba jos dalis gali

būti sumokėta sutarties sudarymo metu arba gali būti duodamas

avansas sutarties sudarymo metu, o visiškai atsiskaitoma tada,

kai užsakovas gauna rangovo atliktą darbą.

Straipsnio pakeitimai:

Nr.I-459; 1994.05.17.; Žin., 1994, Nr.44-805

387 straipsnis. Šalių tarpusavio atsiskaitymai, rangos

dalykui žuvus arba nesant galimybės darbą pabaigti

Jeigu rangos dalykas, prieš perduodant jį užsakovui,

atsitiktinai žūva arba ne dėl šalių kaltės pasidaro negalima

darbą pabaigti, tai rangovas neturi teisės reikalauti atlyginimo

už darbą.

Jeigu rangos dalykas žūva ar pasidaro negalima pabaigti

darbą dėl užsakovo duotos medžiagos trūkumų ar dėl jo nurodymų

apie darbo atlikimo būdą arba jeigu tai įvyko, užsakovui

praleidus terminą priimti atliktą darbą, o rangovas laikėsi šio

kodekso 382 ir 383 straipsniuose nustatytų taisyklių, tai

rangovui paliekama teisė gauti atlyginimą už darbą.

388 straipsnis. Užsakovo teisės, rangovui pažeidus sutartį

Jeigu rangovas nukrypsta nuo sutarties sąlygų ir dėl to

pablogėja darbas arba jeigu rangovas padaro darbe kitokių

trūkumų, užsakovas turi teisę, savo pasirinkimu, reikalauti:

neatlygintinai ištaisyti nurodytuosius trūkumus per atitinkamą

laiką, arba atlyginti būtinas išlaidas, užsakovo turėtas,

ištaisant darbo trūkumus savo priemonėmis, jeigu tokią užsakovo

teisę numato sutartis, arba atitinkamai sumažinti atlyginimą už

darbą.

Esant darbe esminių nukrypimų nuo sutarties sąlygų ar

kitokių esminių trūkumų, užsakovas turi teisę reikalauti

nutraukti sutartį ir atlyginti nuostolius.

Jeigu esminiai nukrypimai nuo sutarties sąlygų ar kitokie

esminiai trūkumai pastebėti daikte, pagamintame iš užsakovo

medžiagos pagal buitinio užsakymo sutartį, užsakovas turi teisę,

savo pasirinkimu, reikalauti arba pagaminti kitą daiktą iš

tokios pat rūšies ir kokybės medžiagos, arba nutraukti sutartį

ir atlyginti nuostolius.

389 straipsnis. Senatis ieškiniuose dėl rangovo atsakomybės

Ieškinį dėl nukrypimų nuo sutarties sąlygų, kurie pablogino

darbą, ar dėl kitokių darbo trūkumų užsakovas gali pareikšti per

šešis mėnesius nuo darbo priėmimo dienos, o dėl pastatų ir

įrenginių, jeigu viena iš šalių yra pilietis, - per vienerius

metus.

Jeigu rangos sutartyje numatytas garantinis terminas ir

apie darbo trūkumus pareikšta garantinio termino ribose, tai

ieškininės senaties termino eiga prasideda nuo pareiškimo apie

trūkumus dienos.

Straipsnio pakeitimai:

Nr.I-459; 1994.05.17.; Žin., 1994, Nr.44-805

390 straipsnis. Užsakovo neatvykimo pasiimti pagaminto

daikto pasekmės

Jeigu užsakovas neatvyksta pasiimti daikto, pagaminto pagal

buitinio užsakymo sutartį, tai, praėjus šešiems mėnesiams nuo

tos dienos, kurią pagal sutartį daiktas turėjo būti perduotas

užsakovui, rangovas, po to du kartus įspėjęs užsakovą, turi

teisę nustatyta tvarka daiktą parduoti, o gautą sumą, atskaičius

iš jos visus rangovui priklausančius mokėjimus, įnešti į notarų

biuro depozitą užsakovo vardu.

Straipsnio pakeitimai:

Nr.I-459; 1994.05.17.; Žin., 1994, Nr.44-805

391 straipsnis. Atskirų rūšių rangos sutarties taisyklės

Atskirų rūšių rangos sutarties taisyklės gali būti

nustatytos Lietuvos Respublikos Vyriausybės nustatyta tvarka.

Straipsnio pakeitimai:

LTSR ATP 1983.11.30 įsakas <N> X-5387

Nr.I-459; 1994.05.17.; Žin., 1994, Nr.44-805

Trisdešimt trečiasis skirsnis

KAPITALINĖS STATYBOS RANGA

392 straipsnis. Kapitalinės statybos rangos sutartis

Kapitalinės statybos rangos sutartimi rangovas įsipareigoja

savo jėgomis bei priemonėmis pastatyti ir perduoti užsakovui

sutartyje numatytą objektą pagal projektinę-sąmatinę

dokumentaciją ir nustatytu terminu, o užsakovas įsipareigoja

suteikti rangovui statybos aikštelę, perduoti jam projektinę-

sąmatinę dokumentaciją, užtikrinti laiku statybos finansavimą,

priimti užbaigtus statybos objektus ir už juos sumokėti.

Šalių susitarimu nustatoma, kuri sutarties šalis privalo

aprūpinti statybą technologiniais, energetiniais,

elektrotechniniais, gamykliniais įrengimais ir aparatūra. Šalims

susitarus, užsakovas privalo aprūpinti statybą medžiagomis.

Straipsnio pakeitimai:

Nr.I-459; 1994.05.17.; Žin., 1994, Nr.44-805

393 straipsnis. Generalinis rangovas ir subrangovas

Kapitalinės statybos rangos sutartį užsakovas sudaro su

viena arba su dviem ir daugiau statybos įmonių, kurios turi

teisę kaip generalinis rangovas subrangos sutartimi atskirus

darbų kompleksus pavesti atlikti specializuotoms įmonėms (179

straipsnis).

Sutartį įrengimų montavimo darbams atlikti užsakovas sudaro

arba su generaliniu rangovu, arba su įrengimų tiekėju.

Generalinio rangovo sutikimu, sutartis montavimo ir

kitokiems specialiems darbams atlikti užsakovas gali sudaryti su

montavimo ar kitokiomis specializuotomis organizacijomis.

Straipsnio pakeitimai:

LTSR ATP 1970.08.27 įsakas <N> VII-899

Nr.I-459; 1994.05.17.; Žin., 1994, Nr.44-805

394 straipsnis. Užsakovo teisės

Užsakovas kontroliuoja ir techniniu atžvilgiu prižiūri, ar

atliekamų darbų apimtis, kaina ir kokybė atitinka projektus ir

sąmatas. Jis turi teisę bet kuriuo metu tikrinti statybos ir

montavimo darbų eigą bei kokybę, taip pat naudojamų medžiagų

kokybę, tačiau tik nesikišdamas į operatyviąją-ūkinę rangovo

veiklą.

Darbų atlikimo ar naudojamų darbams medžiagų trūkumus,

kilusius dėl rangovo (ar subrangovo) kaltės, turi pašalinti

rangovas savo sąskaita.

395 straipsnis. Šalių atsakomybė už kapitalinės statybos

rangos sutarties pažeidimą

Už neįvykdymą ar netinkamą įvykdymą pareigų, kylančių iš

kapitalinės statybos rangos sutarties, atsakingoji už tai šalis

moka nustatytas netesybas (delspinigius), taip pat atlygina

nuostolius, pasireiškusius tuo, kad antroji šalis turėjo

išlaidų, neteko turto arba jos turtas buvo sužalotas, tačiau tik

tą sumą, kurios nepadengia netesybos.

Netesybų (delspinigių) sumos, rangovo sumokėtos už terminų

atskiriems darbams atlikti pažeidimą, rangovui grąžinamos, jeigu

visi objekto darbai užbaigiami iki sutartyje nustatyto galutinio

termino.

396 straipsnis. Kapitalinės statybos rangos sutarčių

taisyklės

(Panaikintas)

Nr.I-459; 1994.05.17.; Žin., 1994, Nr.44-805

Trisdešimt ketvirtasis skirsnis

PAVEDIMAS

397 straipsnis. Pavedimo sutarties sąvoka

Pavedimo sutartimi įgaliotinis įsipareigoja atlikti

įgaliotojo vardu ir sąskaita tam tikrus juridinius veiksmus.

Įgaliotojas privalo sumokėti įgaliotiniui atlyginimą, jeigu

tokią pareigą numato sutartis ar įstatymas.

398 straipsnis. Pavedimo įvykdymas pagal įgaliotojo

nurodymus

Įgaliotinis privalo atlikti pavestus jam veiksmus pagal

įgaliotojo nurodymus.

Įgaliotinis turi teisę nukrypti nuo šių įrodymų, jeigu,

atsižvelgiant į reikalo aplinkybes, tai būtina įgaliotojo

interesais ir įgaliotinis negalėjo iš anksto atsiklausti

įgaliotojo arba negavo laiku atsakymo į savo užklausimą. Šiuo

atveju įgaliotinis privalo pranešti įgaliotojui apie nukrypimus,

kai tik pasidaro galima pranešti.

399 straipsnis. Įgaliotinio pareiga asmeniškai įvykdyti

pavedimą

Įgaliotinis privalo atlikti jam pavestus veiksmus pats. Jis

turi teisę perįgalioti juos atlikti pilnutinai ar dalinai kitam

asmeniui (pavaduotojui) tiktai šio kodekso 73 straipsnyje

numatytais atvejais. Šiais atvejais įgaliotinis atsako tiktai už

pavaduotojo pasirinkimą.

Įgaliotojas turi teisę nušalinti įgaliotinio parinktą

pavaduotoją.

400 straipsnis. Įgaliotinio ataskaita

Įgaliotinis privalo:

1) įgaliotojo reikalavimu, pranešnėti jam visas žinias apie

pavedimo vykdymo eigą;

2) įvykdęs pavedimą, tuojau pateikti įgaliotojui ataskaitą,

prie kurios turi pridėti pateisinamuosius dokumentus, jeigu to

reikia pagal pavedimo pobūdį, taip pat grąžinti įgaliojimą;

3) tuojau perduoti įgaliotojui visa, ką gavo ryšium su

pavedimo vykdymu.

401 straipsnis. Įgaliotojo pareigos

Įgaliotojas privalo tuojau priimti iš įgaliotinio visa, ką

šis pagal sutartį įvykdė.

Įgaliotojas taip pat privalo, jeigu ko kita nenumatyta

sutartyje:

1) aprūpinti įgaliotinį priemonėmis, reikalingomis

pavedimui įvykdyti;

2) atlyginti įgaliotiniui išlaidas, kurios buvo reikalingos

pavedimui įvykdyti;

3) pavedimą įvykdžius, sumokėti įgaliotiniui atlyginimą,

jeigu šis priklauso (397 straipsnis).

402 straipsnis. Sutarties pasibaigimas

Pavedimo sutartis pasibaigia, be bendrųjų prievolėms

pasibaigti pagrindų, taip pat šiais atvejais:

1) įgaliotojui panaikinus pavedimą;

2) įgaliotiniui atsisakius nuo pavedimo;

3) mirus dalyvaujančiam sutartyje fiziniam asmeniui,

pripažinus jį neveiksniu, ribotai veiksniu ar nežinia kur

esančiu;

4) likvidavus dalyvaujantį sutartyje juridinį asmenį.

Įgaliotojas turi teisę bet kada panaikinti pavedimą, o

įgaliotinis - bet kada nuo jo atsisakyti. Susitarimas atsisakyti

nuo šių teisių negalioja.

Jeigu įgaliotinis atsisako nuo pavedimo tokiomis sąlygomis,

kada įgaliotojas negali kitaip užtikrinti savo interesų, tai

įgaliotinis privalo atlyginti nuostolius, padarytus atsisakymu

nuo pavedimo.

Straipsnio pakeitimai:

Nr.I-459; 1994.05.17.; Žin., 1994, Nr.44-805

403 straipsnis. Dalinai įvykdytos sutarties pasibaigimo

pasekmės

Jeigu pavedimo sutartis pasibaigia, prieš įvykdant visą

pavedimą, įgaliotojas privalo atlyginti įgaliotiniui šio

turėtas, vykdant pavedimą, išlaidas, o kada įgaliotiniui

priklausė atlyginimas, - taip pat sumokėti jam atlyginimą,

proporcingą jo įvykdytai pavedimo daliai. Ši taisyklė netaikoma

pavedimo vykdymui po to, kai įgaliotinis sužinojo ar turėjo

sužinoti apie pavedimo pasibaigimą.

404 straipsnis. Įgaliotinio įpėdinių pareigos

Įgaliotiniui mirus, jo įpėdiniai privalo pranešti

įgaliotojui apie pavedimo sutarties pasibaigimą ir imtis

priemonių, reikalingų pas juos esančiam įgaliotojo turtui

apsaugoti.

Tokios pat pareigos tenka įgaliotinio globėjui, kai

įgaliotinis pripažįstamas neveiksniu, įgaliotinio rūpintojui,

kai įgaliotinis pripažįstamas ribotai veiksniu, ir įgaliotinio

turto globėjui, kai įgaliotinis pripažįstamas nežinia kur

esančiu, taip pat juridinio asmens likvidatoriui, kai

likviduojamas juridinis asmuo, kuris buvo pavedimo sutartyje

įgaliotiniu.

405 straipsnis. Įgaliotojo įpėdinių pareigos

Įgaliotojui mirus, jo įpėdiniai privalo tuojau pranešti

įgaliotiniui apie pavedimo sutarties pasibaigimą.

Tokios pat pareigos tenka įgaliotojo globėjui, kai

ugaliotojas pripažįstamas neveiksniu, įgaliotojo rūpintojui, kai

įgaliotojas pripažįstamas ribotai veiksniu, ir įgaliotojo turto

globėjui, kai įgaliotojas pripažįstamas nežinia kur esančiu,

taip pat juridinio asmens likvidatoriui, kai likviduojamas

juridinis asmuo, kuris buvo pavedimo sutartyje įgaliotoju.

Trisdešimt penktasis skirsnis

KOMISAS

I. Bendrieji nuostatai

406 straipsnis. Komiso sutarties sąvoka

Komiso sutartimi komisionierius įsipareigoja komitento

pavedimu už atlyginimą sudaryti vieną ar kelis sandorius savo

vardu komitento sąskaita.

407 straipsnis. Sutarties forma

Komiso sutartis turi būti sudaryta rašytine forma.

408 straipsnis. Komisionieriaus teisės ir pareigos pagal

sandorius su trečiuoju asmeniu

Pagal sandorį, komisionieriaus sudaromą su trečiuoju

asmeniu, teisės ir pareigos atsiranda komisionieriui, nors

komitentas ir būtų nurodytas sandoryje arba sueitų su trečiuoju

asmeniu į tiesioginius santykius, vykdant šį sandorį.

409 straipsnis. Komitento nuosavybės teisė

Turtas, kurį komisionierius gauna iš komitento arba įgyja

komitento sąskaita, yra komitento nuosavybė.

410 straipsnis. Komisinio pavedimo įvykdymas

Prisiimtą pavedimą komisionierius privalo įvykdyti

naudingiausiomis komitentui sąlygomis.

Jeigu komisionierius sudaro sandorį naudingesnėmis

sąlygomis, negu buvo nurodęs komitentas, tai visa nauda tenka

komitentui, jei šalių susitarimu nenumatyta ko kita.

Straipsnio pakeitimai:

Nr.I-459; 1994.05.17.; Žin., 1994, Nr.44-805

411 straipsnis. Nukrypimas nuo komitento nurodymų

Komisionierius turi teisę nukrypti nuo komitento nurodymų

šio kodekso 398 straipsnyje numatytais atvejais.

Komisionierius, pardavęs turtą mažesne kaina, negu jam buvo

nurodęs komitentas,privalo atlyginti komitentui skirtumą, jeigu

neįrodo, kad nebuvo galimumo parduoti turtą komitento nurodyta

kaina ir kad, parduodant turtą mažesne kaina, apsisaugota nuo

dar didesnių nuostolių.

Jeigu komisionierius nuperka turtą didesne kaina, negu jam

buvo nurodęs komitentas, tai komitentas, nenorėdamas tokio

pirkimo priimti, privalo pareikšti apie tai komisionieriui

tuojau, kai tik gauna pranešimą apie sandorio su trečiuoju

asmeniu sudarymą. Priešingu atveju laikoma, kad pirkimą

komitentas priėmė. Jeigu komisionierius praneša, kad jis kainos

skirtumą prisiima savo sąskaiton, tai komitentas neturi teisės

atsisakyti nuo jo sąskaita sudaryto sandorio.

412 straipsnis. Komisionieriaus įvykdymas sandorio,

sudaryto su trečiuoju asmeniu

Komisionerius turi įvykdyti visas pareigas ir įgyvendinti

visas teises, kylančias iš jo sudaryto su trečiuoju asmeniu

sandorio.

Komisionierius neatsako komitentui už tai, kad trečiasis

asmuo įvykdys sandorį, išskyrus tuos atvejus, kada jis prisiima

laiduoti už tai, kad trečiasis asmuo įvykdys tą sandorį

(delkredere).

Jeigu trečiasis asmuo pažeidžia komisionieriaus sudarytą su

juo sandorį, komisionierius privalo tuojau pranešti apie tai

komitentui, surinkti ir užtikrinti reikiamus įrodymus.

Komitentas, gavęs pranešimą apie tai, kad trečiasis asmuo

pažeidė komisionieriaus sudarytą su juo sandorį, turi teisę

pareikalauti perduoti jam komisionieriaus reikalavimus į tą

asmenį, kylančius iš nurodytojo sandorio.

413 straipsnis. Komisionieriaus atsakomybė už komitento

turto praradimą, trūkumą ar sužalojimą

Komisionierius atsako komitentui už esančio pas jį

komitento turto praradimą, trūkumą ar sužalojimą, jeigu neįrodo,

kad tai įvyko ne dėl jo kaltės.

Jeigu komisionieriui priimant turtą, kurį prisiunčia

komitentas arba kurį komisionierius gauna komitentui, šiame

turte yra sužalojimų ar trūkumų, kuriuos galima pastebėti,

išoriškai apžiūrint, taip pat jeigu kas nors padaro žalos

komitento turtui, esančiam pas komisionierių, tai komisionierius

privalo imtis priemonių komitento teisėms apsaugoti, surinkti

reikiamus įrodymus ir apie visa tai tuojau pranešti komitentui.

Komisionierius, neapdraudusis esančio pas jį komitento

turto, už tai atsako tik tais atvejais, kada komitentas jam

liepė tą turtą apdrausti arba apdrausti jį privaloma pagal

įstatymą.

414 straipsnis. Komisionieriaus ataskaita

Įvykdęs pavedimą, komisionierius privalo pateikti

komitentui ataskaitą ir perduoti jam visa, ką gavo pagal

įvykdytą pavedimą, taip pat, komitento reikalavimu, perduoti jam

visas teises trečiojo asmens atžvilgiu, kylančias iš

komisionieriaus sudaryto su tuo trečiuoju asmeniu sandorio.

Jeigu komitentas turi ataskaitai prieštaravimų, jis privalo

pranešti apie tai komisionieriui per tris mėnesius nuo

ataskaitos gavimo dienos. Priešingu atveju, jeigu nėra kitokio

susitarimo, ataskaita laikoma priimta.

415 straipsnis. Komitento pareiga priimti pavedimo įvykdymą

Komitentas privalo:

1) priimti iš komisionieriaus visa, kas įvykdyta pagal

pavedimą;

2) apžiūrėti turtą, kurį jam įgijo komisionierius, ir

tuojau pranešti šiam apie pastebėtus to turto trūkumus;

3) atleisti komisionierių nuo įsipareigojimų, kuriuos šis,

vykdydamas pavedimą, prisiėmė trečiojo asmens atžvilgiu.

416 straipsnis. Komisinis atlyginimas

Įvykdęs pavedimą, komisionierius turi teisę gauti iš

komitento atlyginimą. Jeigu komisionierius prisiėmė laiduoti už

tai, kad trečiasis asmuo įvykdys sandorį (412 straipsnis), tai

už šį laidavimą komisionierius gauna iš komitento atskirą

atlyginimą.

Komisinio atlyginimo, taip pat atlyginimo už delkredere

dydis nustatomas šalių susitarimu.

Straipsnio pakeitimai:

Nr.I-459; 1994.05.17.; Žin., 1994, Nr.44-805

417 straipsnis. Pavedimo vykdymo išlaidų atlyginimas

Komitentas privalo greta komisinio atlyginimo, o

atitinkamais atvejais - ir atlyginimo už delkredere, atlyginti

komisionieriui šio turėtas būtinas pavedimo vykdymo išlaidas,

jeigu šalių susitarimu nenumatyta ko kita.

Komisionierius neturi teisės reikalauti atlyginti esančio

pas jį komitento turto pasaugos išlaidas, jeigu įstatyme ar

sutartyje nenustatyta ko kita.

Straipsnio pakeitimai:

Nr.I-459; 1994.05.17.; Žin., 1994, Nr.44-805

418 straipsnis. Komisionieriaus teisė išskaityti jam

priklausančias sumas

Komisionierius turi teisę išskaityti jam pagal komiso

sutartį priklausančias sumas iš visų sumų, kurias jis gauna

komitento sąskaita.

419 straipsnis. Komisionieriaus pareiga vykdyti pavedimą,

komitentui mirus arba juridiniam asmeniui-komitentui pasibaigus

Komitentui mirus, pripažinus jį neveiksniu, ribotai

veiksniu, nežinia kur esančiu, taip pat pasibaigus juridiniam

asmeniui, esančiam komitentu, komisionierius privalo toliau

vykdyti jam duotą pavedimą, iki gaus iš komitento teisių

perėmėjų ar atitinkamai iš komitento atstovų reikiamus

nurodymus.

420 straipsnis. Komisionieriaus atsisakymas įvykdyti

pavedimą

Jeigu ko kita nenumato sutartis, komisionierius neturi

teisės atsisakyti įvykdyti prisiimtą pavedimą, išskyrus tuos

atvejus, kada atsisakoma dėl to, kad pavedimo negalima įvykdyti

arba kad komitentas pažeidė komiso sutartį.

Tais atvejais, kada komisionierius turi teisę atsisakyti

nuo pavedimo, jis apie savo atsisakymą privalo raštu pranešti

komitentui. Komiso sutartis lieka galioti dvi savaites nuo tos

dienos, kurią komitentas gauna komisionieriaus pranešimą apie

atsisakymą įvykdyti pavedimą.

Jeigu komisionierius atsisako įvykdyti prisiimtą pavedimą

dėl to, kad komitentas pažeidė komiso sutartį, jis turi teisę

gauti tiek turėtų išlaidų atlyginimą, tiek ir komisinį

atlyginimą.

421 straipsnis. Komitento patvarkymas dėl turto,

komisionieriui atsisakius įvykdyti pavedimą

ar komitentui panaikinus pavedimą

Komitentas, gavęs pranešimą apie komisionieriaus atsisakymą

įvykdyti pavedimą, privalo per vieną mėnesį nuo atsisakymo

gavimo dienos duoti patvarkymą dėl esančio pas komisionierių

savo turto. Tą pat komitentas privalo padaryti ir tuo atveju,

kada jis panaikina savo duotą komisionieriui pavedimą (422

straipsnis).

Jeigu komitentas per nurodytą terminą neduoda patvarkymo

dėl esančio pas komisionierių turto, komisionierius turi teisę

perduoti šį turtą saugoti komitento sąskaita arba, turėdamas

tikslą padengti savo reikalavimus į komitentą, parduoti tą turtą

kiek galima naudingesne komitentui kaina.

422 straipsnis. Komitento panaikinimas pavedimo

Jeigu komitentas visiškai ar dalinai panaikina savo duotą

komisionieriui pavedimą, prieš komisionieriui sudarant su

trečiaisiais asmenimis atitinkamus sandorius, jis privalo

sumokėti komisionieriui komisinį atlyginimą už komisionieriaus

sudarytus iki pavedimo panaikinimo sandorius, taip pat atlyginti

komisionieriui jo turėtas iki pavedimo panaikinimo išlaidas.

422-1 straipsnis. Komiso sutarčių taisyklės

Lietuvos Respublikos Vyriausybė gali nustatyti atskirų

rūšių komiso sutarčių sudarymo taisykles.

Straipsnio pakeitimai:

Nr.I-459; 1994.05.17.; Žin., 1994, Nr.44-805

II. Žemės ūkio produktų pardavimo komiso pagrindais ypatingos

taisyklės

423 straipsnis. Žemės ūkio produktų pardavimo komiso

sutarties sąvoka

(Panaikintas)

Nr.I-459; 1994.05.17.; Žin., 1994, Nr.44-805

424 straipsnis. Subkomiso sutartis

(Panaikintas)

Nr.I-459; 1994.05.17.; Žin., 1994, Nr.44-805

425 straipsnis. Sutarties forma

(Panaikintas)

Nr.I-459; 1994.05.17.; Žin., 1994, Nr.44-805

426 straipsnis. Komisinis atlyginimas už žemės ūkio

produktų pardavimą

(Panaikintas)

Nr.I-459; 1994.05.17.; Žin., 1994, Nr.44-805

427 straipsnis. Žemės ūkio produktų pristatymo į jų

pardavimo vietą išlaidos

(Panaikintas)

Nr.I-459; 1994.05.17.; Žin., 1994, Nr.44-805

428 straipsnis. Šalių tarpusavio atsiskaitymas

(Panaikintas)

Nr.I-459; 1994.05.17.; Žin., 1994, Nr.44-805

III. Komiso parduotuvių sudaromų komiso

sutarčių ypatingos taisyklės

429 straipsnis. Komiso parduotuvių sudaromų komiso sutarčių

objektai

(Panaikintas)

Nr.I-459; 1994.05.17.; Žin., 1994, Nr.44-805

430 straipsnis. Komiso parduotuvių parduodamų daiktų kaina

(Panaikintas)

Nr.I-459; 1994.05.17.; Žin., 1994, Nr.44-805

431 straipsnis. Komitento teisė panaikinti pavedimą

(Panaikintas)

Nr.I-459; 1994.05.17.; Žin., 1994, Nr.44-805

432 straipsnis. Pinigų už parduotus daiktus išmokėjimo

komitentui terminas

(Panaikintas)

Nr.I-459; 1994.05.17.; Žin., 1994, Nr.44-805

433 straipsnis. Daiktų priėmimo ir pardavimo komiso

parduotuvėse tvarka

(Panaikintas)

Nr.I-459; 1994.05.17.; Žin., 1994, Nr.44-805

Trisdešimt šeštasis skirsnis

PASAUGA

434 straipsnis. Pasaugos sutarties sąvoka

Pasaugos sutartimi pasaugos davėjas perduoda saugotojui

turtą pasaugoti, o saugotojas įsipareigoja pasaugoti priimtą

turtą ir grąžinti jį išsaugotą.

Pasaugos sutartyje saugotojas gali įsipareigoti priimti

pasaugoti turtą, kurį jam ateityje perduos pasaugos davėjas.

Straipsnio pakeitimai:

Nr.I-459; 1994.05.17.; Žin., 1994, Nr.44-805

435 straipsnis. Sutarties forma

Pasaugos sutartis, kurioje viena ar abi šalys yra fiziniai

asmenys, jeigu perduodamo pasaugoti turto vertė didesnė kaip

penki šimtai litų, turi būti sudaroma rašytine forma, išskyrus

tuos atvejus, kada turtas perduodamas trumpam laikui pasaugoti į

įstaigų, įmonių ir organizacijų rūbines, kurios duoda numerius

ar žetonus arba ir neduoda jų, jeigu įstaigos, įmonės ar

organizacijos lankytojai turi palikti savo daiktus pasaugoti.

Kilus ginčui dėl priimto pasaugoti turto ir saugotojo

grąžinimo turto tapatybės, leidžiami liudytojų parodymai.

Turto perdavimas pasaugoti, esant nepaprastoms aplinkybėms

(gaisras, potvynis ir t.t.), gali būti įrodinėjamas liudytojų

parodymais nepriklausomai nuo perduoto pasaugoti turto vertės.

Straipsnio pakeitimai:

Nr.I-459; 1994.05.17.; Žin., 1994, Nr.44-805

436 straipsnis. Pasaugos terminas

Pasaugos sutartis gali būti sudaroma tam tikram terminui,

terminui iki pareikalavimo ar nenurodant termino.

Pasaugos davėjas turi teisę bet kada pareikalauti iš

saugotojo duoto pasaugoti turto.

Jeigu turtas duotas pasaugoti iki pareikalavimo arba

nenurodant termino, tai saugotojas turi teisę bet kada

atsisakyti nuo sutarties, bet privalo suteikti pasaugos davėjui

pakankamą tomis aplinkybėmis terminą šiam turtui atsiimti.

437 straipsnis. Saugotojo pareigos

Saugotojas privalo imtis turtui saugoti visų priemonių,

kurios numatytos sutartyje arba reikalingos turtui išsaugoti.

Saugotojas pagal neatlygintinę pasaugos sutartį, sudarytą

tarp fizinių asmenų, privalo rūpintis perduotu jam pasaugoti

turtu taip pat, kaip ir nuosavu turtu.

Saugotojas neturi teisės naudotis perduotu jam pasaugoti

turtu, jeigu ko kita nenumato sutartis.

Straipsnio pakeitimai:

Nr.I-459; 1994.05.17.; Žin., 1994, Nr.44-805

438 straipsnis. Atlyginimas už pasaugą ir išlaidų

atlyginimas saugotojui

Jei pasaugos sutartis atlygintinė, saugotojo atlyginimo

dydis nustatomas šalių susitarimu arba pagal atitinkama tvarka

patvirtintus tarifus.

Pasaugai esant neatlygintinei, pasaugos davėjas privalo

atlyginti saugotojui išlaidas, reikalingas turtui išsaugoti.

Straipsnio pakeitimai:

Nr.I-459; 1994.05.17.; Žin., 1994, Nr.44-805

439 straipsnis. Saugotojo atsakomybė už turto praradimą,

trūkumą ar sužalojimą

Saugotojas-organizacija, kuriai pasauga yra vienas iš jos

veiklos tikslų, numatytų jos įstatuose (nuostatuose), arba kuri

saugo turtą ryšium su savo veikla, atleidžiama nuo atsakomybės

už turto praradimą, trūkumą ar sužalojimą tik tuo atveju, kada

tai kilo tik dėl nenugalimos jėgos.

Jeigu, pasibaigus pasaugos terminui, numatytam sutartyje

arba saugotojo nurodytam šio kodekso 436 straipsnio trečiojoje

dalyje nustatyta tvarka, pasaugos davėjas turto neatsiima, tai

saugotojas po to atsako už šio turto praradimą, trūkumą ar

sužalojimą, tiktai esant jo kaltei.

440 straipsnis. Saugotojo atsakomybės dydis

Jeigu įstatyme arba sutartyje nenumatyta saugotojo pareiga

atlyginti nuostolius, kilusius dėl turto praradimo, trūkumo ar

sužalojimo, saugotojas atsako:

1) už turto praradimą ir trūkumą - prarasto ar trūkstamo

turto verte;

2) už turto sužalojimą - suma, kuria sumažėjo turto vertė.

Jeigu, perduodant į pasaugą, turtas buvo įkainotas ir tas

įkainojimas buvo nurodytas sutartyje ar kitokiame saugotojo

išduotame dokumente, tai saugotojas atsako įkainojimo suma.

Tačiau jeigu įrodyta, kad tikroji prarasto, trūkstamo ar

sužaloto turto vertė yra mažesnė už tą sumą, tai saugotojas

atsako tikrosios turto vertės suma.

Jeigu dėl sužalojimo, už kurį saugotojas atsako, turto

kokybė taip pasikeitė, kad jis nebegali būti naudojamas pagal

tiesioginę savo paskirtį, tai pasaugos davėjas turi teisę nuo

šio turto atsisakyti ir reikalauti iš saugotojo atlyginti turto

vertę, kaip jo praradimo atveju.

441 straipsnis. Atsakomybė už turto praradimą ar sužalojimą

viešbučiuose, bendrabučiuose ir pan.

Viešbučiai, poilsio namai, sanatorijos, bendrabučiai ir

panašios organizacijos atsako už fizinių asmenų turto, esančio

jiems skirtose patalpose, praradimą ar sužalojimą, nors tas

turtas, išskyrus pinigus ir brangenybes, nebuvo specialiai

perduotas šioms organizacijoms pasaugoti.

Straipsnio pakeitimai:

Nr.I-459; 1994.05.17.; Žin., 1994, Nr.44-805

442 straipsnis. Termino turtui atsiimti pažeidimo pasekmės

Pasaugos davėjas privalo atsiimti turtą sutartyje nustatytu

terminu arba saugotojo pagal šio kodekso 436 straipsnio trečiąją

dalį paskirtu terminu.

Jeigu pasaugos davėjas vengia turtą atsiimti, tai

saugotojas - fizinis asmuo turi teisę teismine tvarka

reikalauti, kad tas turtas būtų priverstinai parduotas Lietuvos

Respublikos civilinio proceso kodekso nustatyta teismo

sprendimams vykdyti tvarka. Jeigu saugotojas yra organizacija,

tai neatsiimtas turtas parduodamas jos įstatuose (nuostatuose)

numatyta tvarka.

Sumos, gautos, pardavus turtą, išmokamos pasaugos davėjui,

atskaičius saugotojui priklausančias sumas.

Straipsnio pakeitimai:

Nr.I-459; 1994.05.17.; Žin., 1994, Nr.44-805

443 straipsnis. Saugotojui padarytų nuostolių atlyginimas

Pasaugos davėjas privalo atlyginti saugotojui nuostolius,

padarytus duoto pasaugoti turto savybių, jeigu saugotojas,

priimdamas turtą pasaugoti, apie šias savybes nežinojo ir

neturėjo žinoti.

444 straipsnis. Pasaugos sutartis saugomų daiktų sumaišymo

atvejais

Jeigu keli asmenys atiduoda sumišai pasaugoti daiktus,

sutartyje apibrėžtus rūšiniais požymiais, tai atsiranda

atidavusiųjų daiktus pasaugoti bendroji dalinė nuosavybė

sutinkamai su jų atiduotų pasaugoti daiktų kiekiu.

Jeigu pagal susitarimą tokie daiktai pereina saugotojui

nuosavybėn arba patikėjimo teise, tai saugotojas privalo

grąžinti pasaugos davėjui tokį pat arba šalių sutartą kiekį tos

pat rūšies ir kokybės daiktų.

Straipsnio pakeitimai:

Nr.I-459; 1994.05.17.; Žin., 1994, Nr.44-805

445 straipsnis. Pasaugos prievolė, atsirandanti pagal

įstatymą

Taisyklės, nustatytos šio kodekso 434 straipsnyje, 436

straipsnio antrojoje dalyje, 437 ir 439-443 straipsniuose,

atitinkamai taikomos ir tiems pasaugos santykiams, kurie

atsiranda pagal įstatymą.

Trisdešimt septintasis skirsnis

PERVEŽIMAS

I. Bendrieji nuostatai

446 straipsnis. Krovinio pervežimo sutartis

Krovinio pervežimo sutartimi pervežėjas įsipareigoja

pateikti transporto priemonę, nugabenti siuntėjo jam patikėtą

krovinį į paskirties punktą ir išduoti jį turinčiam teisę gauti

krovinį asmeniui (gavėjui), o siuntėjas įsipareigoja už krovinio

pervežimą sumokėti nustatytą užmokestį.

447 straipsnis. Keleivio pervežimo sutartis

Keleivio pervežimo sutartimi pervežėjas įsipareigoja

pervežti keleivį į paskirties punktą, o jeigu keleivis įdavė

bagažą,- taip pat nugabenti bagažą į paskirties punktą ir

išduoti jį turinčiam teisę gauti bagažą asmeniui; keleivis

įsipareigoja sumokėti nustatytą užmokestį už pervežimą, o jeigu

įduotas bagažas,- ir už bagažo pervežimą.

448 straipsnis. Krovinių, keleivių ir bagažo pervežimo

sąlygos

Krovinių, keleivių ir bagažo pervežimo sąlygas ir šių

pervežimų šalių atsakomybę nustato pervežimo sutartis, atskirų

transporto rūšių įstatai (kodeksai) ir nustatyta tvarka

leidžiamos taisyklės.

Straipsnio pakeitimai:

Nr.I-459; 1994.05.17.; Žin., 1994, Nr.44-805

449 straipsnis. Krovinių pervežimo planas

(Panaikintas)

Nr.1-495; 1994.05.17.; Žin., 1994, Nr.44-805

450 straipsnis. Atsakomybė už krovinių pervežimo sutarties

neįvykdymą

Pervežėjas ir siuntėjas atsako turtu už pervežimo priemonių

nepateikimą, pervežamo krovinio nepateikimą ir kitus pervežimo

sutarties pažeidimus.

Straipsnio pakeitimai:

Nr.I-459; 1994.05.17.; Žin., 1994, Nr.44-805

451 straipsnis. Pervežėjo atsakomybė už krovinio ar bagažo

praradimą, trūkumą ar sužalojimą

Pervežėjas atsako už priimto pervežti krovinio ir bagažo

praradimą, trūkumą ir sužalojimą, jeigu neįrodo, kad praradimas,

trūkumas ar sužalojimas kilo ne dėl jo kaltės (231 ir 233

straipsniai).

Transporto įstatuose (kodeksuose) gali būti numatomi

atvejai, kada pervežėjo kaltę dėl krovinio praradimo, trūkumo ar

sužalojimo turi įrodyti gavėjas arba siuntėjas.

452 straipsnis. Krovinio ir bagažo nugabenimo terminas ir

atsakomybė už nugabenimo termino praleidimą

Pervežėjas privalo nugabenti krovinį ar bagažą į paskirties

punktą transporto įstatuose (kodeksuose) ar nustatyta tvarka

leidžiamose taisyklėse nustatytu terminu. Jeigu nugabenimo

terminas nurodyta tvarka nenustatytas, šalys turi teisę

nustatyti šį terminą sutartyje.

Pervežėjas atleidžiamas nuo atsakomybės už praleidimą

termino kroviniui ar bagažui nugabenti, jeigu terminas

praleistas ne dėl jo kaltės.

453 straipsnis. Pretenzijos ir ieškiniai dėl pervežimų

Pretenzijų ir ieškinių pareiškimo tvarką ir ieškininius

senaties terminus ginčuose, kylančiuose iš pervežimo, nustato

transporto šakų įstatymai arba tarptautinės sutartys.

Straipsnio pakeitimai:

Nr. I-1535, 96.09.24, Žin., 1996, Nr.105-2394 (96.11.02)

454 straipsnis. Pervežėjo atsakomybė už keleivio gyvybės

atėmimą arba jo sveikatos sužalojimą

Pervežėjo atsakomybė už keleivio gyvybės atėmimą arba jo

sveikatos sužalojimą nustatoma pagal šio kodekso keturiasdešimt

antrojo skirsnio taisykles, jeigu įstatymas nenumato didesnės

atsakomybės.

II. Krovinių, keleivių ir bagažo

pervežimo automobilių transportu

ypatingos taisyklės

455 straipsnis. Šalių atsakomybė už krovinių pervežimų

automobilių transportu plano neįvykdymą

(Panaikintas)

Nr.I-459; 1994.05.17.; Žin., 1994, Nr.44-805

456 straipsnis. Užmokestis už krovinių, keleivių ir bagažo

pervežimą automobilių transportu

Užmokesčio už krovinių, keleivių ir bagažo pervežimą

automobilių transportu dydis, taip pat rinkliavų už pervežėjų

atliekamus su pervežimu susijusius papildomus darbus ir

operacijas dydis nustatomas šalių susitarimu arba pagal Lietuvos

Respublikos Vyriausybės nustatyta tvarka patvirtintus tarifus.

Straipsnio pakeitimai:

Nr.I-459; 1994.05.17.; Žin., 1994, Nr.44-805

457 straipsnis. Automobilių transportu pervežamų krovinių

pakrovimas ir iškrovimas

Kroviniai pakraunami į automobilį siuntėjo jėgomis ir

priemonėmis, o iškraunami gavėjo jėgomis ir priemonėmis, jeigu

nenustatyta ko kita pervežėjo susitarimu su siuntėju arba

atitinkamai su gavėju.

Krovinių pakrovimo ir iškrovimo siuntėjo ir gavėjo

priemonėmis terminai nustatomi šalių susitarimu arba Lietuvos

Respublikos automobilių transporto įstatuose nustatyta tvarka.

Už automobilių transporto priemonių prastovą, pakraunant ir

iškraunant, virš nustatytų maksimalių laiko normų dėl siuntėjo

ar gavėjo kaltės, taip pat už kitokias automobilių transporto

priemonių prastovas dėl siuntėjo ar gavėjo kaltės siuntėjas ar

gavėjas moka pervežėjui tarifais arba pervežimo sutartyje

nustatyto dydžio baudą.

Straipsnio pakeitimai:

Nr.I-459; 1994.05.17.; Žin., 1994, Nr.44-805

458 straipsnis. Pervežėjo atsakomybės už krovinio ar bagažo

praradimą, trūkumą ir sužalojimą dydis

Už žalą, padarytą, pervežant krovinį ar bagažą automobilių

transportu, pervežėjas atsako:

1) krovinį ar bagažą praradus arba esant jo trūkumui, -

prarasto arba trūkstamo krovinio ar bagažo vertės dydžiu;

2) krovinį ar bagažą sužalojus, - sumos, kuria sumažėjo jo

vertė, dydžiu;

3) praradus krovinį ar bagažą, įteiktą pervežti,

pareiškiant jo vertę, - pareikštosios krovinio ar bagažo vertės

dydžiu. Tačiau jeigu įrodyta, kad pareikštoji krovinio ar bagažo

vertė yra mažesnė už tikrąją vertę, tai pervežėjas atsako

tikrosios jo vertės dydžiu.

Jeigu dėl sužalojimo, už kurį pervežėjas atsako (451

straipsnis), krovinio ar bagažo kokybė tiek pasikeitė, kad jo

nebegalima naudoti pagal tiesioginę jo paskirtį, krovinio ar

bagažo gavėjas turi teisę nuo jo atsisakyti ir pareikalauti

atlyginti už jo praradimą.

Jeigu krovinys ar bagažas, už kurio praradimą ar trūkumą

pervežėjas sumokėjo atitinkamą atlyginimą, paskiau surandamas,

tai gavėjas (siuntėjas) turi teisę pareikalauti, kad tas

krovinys ar bagažas būtų jam išduotas; tokiu atveju jis turi

grąžinti atlyginimą, gautą už krovinio praradimą ar trūkumą.

Šalių susitarimu gali būti numatyta ir kitokia šalių

atsakomybė už šiuos pažeidimus.

Straipsnio pakeitimai:

Nr.I-459; 1994.05.17.; Žin., 1994, Nr.44-805

459 straipsnis. Pervežėjų atsakomybė už termino praleidimą

Baudų, imamų iš pervežėjų už termino kroviniui ar bagažui

nugabenti praleidimą, dydį nustato pervežimo sutartis arba

Lietuvos Respublikos automobilių transporto įstatai

atsižvelgiant į termino praleidimo trukmę.

Baudos už termino kroviniui ar bagažui nugabenti praleidimą

sumokėjimas neatleidžia pervežėjo nuo atsakomybės už krovinio ar

bagažo trūkumą arba sužalojimą, kilusį dėl to termino

praleidimo.

Straipsnio pakeitimai:

Nr.I-459; 1994.05.17.; Žin., 1994, Nr.44-805

460 straipsnis. Pervežimo sutarties nutraukimas, keleivio

reikalavimu, tarpmiestiniame automobilių susisiekime

Keleivis turi teisę atsisakyti nuo pervežimo sutarties

tarpmiestiniame automobilių susisiekime ir, grąžinęs bilietą

prieš autobuso (maršrutinio taksi) išvykimą, gauti sumokėtus už

jį pinigus:

1) jeigu autobusas (taksi) daugiau kaip viena valanda

vėluoja išvykti;

2) jeigu keleiviui suteikiama autobuse (taksi) žemesnės

klasės vieta, negu ta, kuriai jam parduotas bilietas;

3) kitais atvejais, kuriuos nustato Lietuvos Respublikos

automobilių transporto įstatai.

Jeigu važiavimas nutraukiamas dėl ligos ar nelaimingo

atsitikimo, keleiviui grąžinamas užmokestis už pervežimą

proporcingai likusiam pervežimo atstumui.

461 straipsnis. Kitos pervežimo automobilių transportu

sąlygos

Kitas krovinių, keleivių ir bagažo pervežimo automobilių

transportu sąlygas ir tų pervežimų šalių atsakomybę pagal šį

kodeksą nustato pervežimo sutartis, Lietuvos Respublikos

automobilių transporto įstatai bei taisyklės.

Straipsnio pakeitimai:

Nr.I-459; 1994.05.17.; Žin., 1994, Nr.44-805

Trisdešimt aštuntasis skirsnis

DRAUDIMAS

462 straipsnis. Draudimo sutarties sąvoka

Draudimo sutartimi draudėjas įsipareigoja nustatytu laiku

mokėti draudimo įmokas (premijas), o draudimo įmonė (draudikas)

įsipareigoja atsitikus draudiminiam įvykiui mokėti draudimo

išmoką draudėjui ar asmeniui, kuris įgyja tokią teisę pagal

draudimo sutartį.

Draudimo sutartis sudaroma draudimo rūšies taisyklių

pagrindu.

Straipsnio pakeitimai:

Nr.I-459; 1994.05.17.; Žin., 1994, Nr.44-805

Nr. I-1459, 96.07.10, Žin., 1996, Nr. 73-1745 (96.07.31)

463 straipsnis. Draudimo forma

Draudimas gali būti vykdomas privaloma ir savanoriška

forma.

Privalomojo draudimo rūšis ir pagrindines nuostatas nustato

Lietuvos Respublikos įstatymai.

Savanoriškasis draudimas vykdomas draudėjo ir draudimo

įmonės (draudiko) susitarimu, patvirtintu sutartimi.

Straipsnio pakeitimai:

Nr.I-459; 1994.05.17.; Žin., 1994, Nr.44-805

Nr. I-1459, 96.07.10, Žin., 1996, Nr. 73-1745 (96.07.31)

464 straipsnis. Draudimo objektas

Draudimo objektai gali būti neprieštaraujantys Lietuvos

Respublikos įstatymams turtiniai interesai:

1) susiję su asmens gyvenimo trukme, sutuoktuvėmis, gimimu,

kapitalo kaupimu;

2) susiję su kūno sužalojimu, taip pat su nelaimingais

atsitikimais ir ligomis;

3) susiję su turto valdymu, naudojimu, disponavimu;

4) susiję su draudėjo padaryta žala fizinio asmens turtui

ar tam fiziniam asmeniui, taip pat žala, padaryta juridiniam

asmeniui.

Straipsnio pakeitimai:

Nr.I-459; 1994.05.17.; Žin., 1994, Nr.44-805

Nr. I-1459, 96.07.10, Žin., 1996, Nr. 73-1745 (96.07.31)

465 straipsnis. Draudimo sutartis

Draudimo sutartis sudaroma paprasta rašytine forma tarp

draudimo įmonės (draudiko) ir draudėjo.

Draudėjas, prieš sudarant draudimo sutartį, pateikia

draudimo įmonei (draudikui) prašymą raštu arba kitu būdu

pareiškia savo ketinimą sudaryti draudimo sutartį. Draudėjas

privalo pateikti prašymą raštu, kai tai numato draudimo rūšies

taisyklės. Raštiško prašymo formą ir turinį nustato draudimo

įmonė (draudikas).

Sudarius draudimo sutartį, raštu pateiktas prašymas

laikomas sudėtine draudimo sutarties dalimi.

Santykiams, kylantiems iš draudimo sutarties, yra taikomas

Lietuvos Respublikos draudimo įstatymas bei kiti įstatymai.

Straipsnio pakeitimai:

Nr. I-1459, 96.07.10, Žin., 1996, Nr. 73-1745 (96.07.31)

466 straipsnis. Privalomojo draudimo taisyklės

Privalomojo draudimo taisykles tvirtina Lietuvos

Respublikos Vyriausybė.

Straipsnio pakeitimai:

Nr.I-459; 1994.05.17.; Žin., 1994, Nr.44-805

Trisdešimt devintasis skirsnis

ATSISKAITYMO SANTYKIAI IR BANKO SĄSKAITOS SUTARTIS

467 straipsnis. Atsiskaitymai

Pagal prievoles mokama atsiskaitant grynais arba negrynais

pinigais. Atsiskaitymų per kredito įstaigas tvarką ir formas

nustato Lietuvos Respublikos įstatymai.

Straipsnio pakeitimai:

Nr.I-459; 1994.05.17.; Žin., 1994, Nr.44-805

468 straipsnis. Disponavimas lėšomis, laikomomis sąskaitos

kredito įstaigose

Be asmens sutikimo nurašyti lėšas, esančias jo sąskaitoje

kredito įstaigoje, leidžiama tik išimtiniais ir tik Lietuvos

Respublikos įstatymų numatytais atvejais.

Tenkinant pretenzijas, laikomasi eilės, kurią nustato

Lietuvos Respublikos įstatymai.

Kredito įstaigos atsisakymas atlikti operacijas, numatytas

šalių susitarimu, taip pat lėšų nurašymas gali būti ginčijamas

teismine tvarka.

Straipsnio pakeitimai:

LTSR ATP 1987.12.25 įsakas <N> XI-2086

Nr.I-459; 1994.05.17.; Žin., 1994, Nr.44-805

469 straipsnis. Banko sąskaitos sutartis

Banko sąskaitos sutartimi bankas ar kita kredito įstaiga

įsipareigoja priimti ir saugoti sąskaitos turėtojo pinigines

lėšas, laikomas banko ar kitoje kredito įstaigoje, vykdyti

sąskaitos turėtojo pavedimus dėl sąskaitoje esančių lėšų,

atlikti kitas bankines operacijas pagal banko sąskaitos sutartį

ir šalims susitarus priskaičiuoti procentus.

Bankas ar kita kredito įstaiga neturi teisės kontroliuoti

sąskaitos turėtojo lėšų naudojimo ar nustatyti kitokių lėšų

naudojimo apribojimų, išskyrus įstatymų numatytus atvejus.

Bankas ar kita kredito įstaiga privalo garantuoti sąskaitos

slaptumą. Bankas ar kita kredito įstaiga neturi teisės be

sąskaitos turėtojo sutikimo teikti informacijos apie sąskaitoje

esančias pinigines lėšas ir jo pavedimu atliekamas operacijas,

išskyrus įstatymų numatytus atvejus.

Kredito įstaigos atsisakymas atidaryti sąskaitą įstatymų ar

kredito įstaigos nenumatytais atvejais gali būti ginčijamas

teismine tvarka.

Straipsnio pakeitimai:

Nr.I-459; 1994.05.17.; Žin., 1994, Nr.44-805

Nr. I-660, 94.11.15, Žin., 1994, Nr. 91-1765 (94.11.25)

470 straipsnis. Bankinės paskolos piliečiams

(Panaikintas)

Nr.I-459; 1994.05.17.; Žin., 1994, Nr.44-805

471 straipsnis. Fizinių asmenų indėlių apsauga

Fizinių asmenų indėliai, laikomi Lietuvos bankuose, draudžiami

Lietuvos Respublikos įstatymų nustatyta tvarka.

Iš fizinių asmenų indėlių banke ar kitoje kredito įstaigoje

galima išieškoti remiantis Lietuvos Respublikos civilinio proceso

kodekso 373 straipsnyje nurodytais vykdomaisiais dokumentais

(nesant uždarbio ar kitokio turto, iš kurio galima išieškoti) ar

dokumentais dėl pasidalijimo indėlio, kuris yra bendroji

nuosavybė. Fizinių asmenų indėliai tose kredito įstaigose gali

būti konfiskuojami remiantis įsiteisėjusiu teismo nuosprendžiu

arba pagal įstatymus priimtu nutarimu konfiskuoti turtą.

Straipsnio pakeitimai:

LTSR ATP 1985.03.13 įsakas <N> X-4658

LRAT 1991.10.29 įstatymo <N> I-1935

Nr.I-459; 1994.05.17.; Žin., 1994, Nr.44-805

Nr. I-991, 95.07.03, Žin., 1995, Nr. 59-1467 (95.07.19)

Nr. VIII-115, 97.02.18, Žin., 1997, Nr.17-363 (97.02.26)

Keturiasdešimtasis skirsnis

JUNGTINĖ VEIKLA

472 straipsnis. Jungtinės veiklos sutarties sąvoka

Jungtinės veiklos sutartimi du ar keli asmenys įsipareigoja

užsiimti bendra veikla ar bendrai veikti tam tikram tikslui,

nesukurdami naujo juridinio asmens.

Užsiimti komercine ūkine veikla remiantis šia sutartimi

leidžiama tik įregistravus įmonę.

Straipsnio pakeitimai:

Nr.I-459; 1994.05.17.; Žin., 1994, Nr.44-805

472-1 straipsnis. Jungtinės veiklos sutarties forma

Jungtinės veiklos sutartis turi būti notariškai

patvirtinta.

Straipsnio pakeitimai:

Nr.I-459; 1994.05.17.; Žin., 1994, Nr.44-805

473 straipsnis. Sutarties dalyvių bendrų reikalų tvarkymas

Jungtinės veiklos sutarties dalyvių bendri reikalai

tvarkomi bendru jų susitarimu.

Jeigu jungtinės veiklos sutarties dalyviai tarpusavio

susitarimu vadovauti jungtinei jų veiklai paveda vienam iš

sutarties dalyvių, tai šis dalyvis įpareigojamas taip pat ir

tvarkyti bendrus sutarties dalyvių reikalus.

Asmuo, kuriam pavesta tvarkyti bendrus jungtinės veiklos

sutarties dalyvių reikalus, veikia pagal kitų sutarties dalyvių

duotą įgaliojimą, jeigu ko kita nenumato sutartis ar įstatymai.

Straipsnio pakeitimai:

Nr.I-459; 1994.05.17.; Žin., 1994, Nr.44-805

474 straipsnis. Bendras sutarties dalyvių turtas

Pasiekti tikslui, nurodytam šio kodekso 472 straipsnyje,

jungtinės veiklos sutarties dalyviai įneša įnašus pinigais ar

kitu turtu arba dalyvaudami savo darbu. Jeigu sutartyje

nenustatyta ko kita, tariama, kad visų dalyvių įnašai yra lygūs.

Sutarties dalyvių įnašai pinigais ar kitokiu turtu, taip

pat turtas, sukurtas ar įgytas kaip jungtinės jų veiklos

rezultatas, yra bendroji dalinė jų nuosavybė.

Jungtinės veiklos sutarties dalyvis neturi teisės

disponuoti savo dalimi bendrame turte be kitų sutarties dalyvių

sutikimo.

475 straipsnis. Sutarties dalyvių bendros išlaidos ir

nuostoliai

Tvarką, kuria padengiamos išlaidos, numatytos jungtinės

veiklos sutartyje, ir nuostoliai, atsiradę kaip jungtinės

veiklos rezultatas, nustato jungtinės veiklos sutartis.

Jeigu sutartyje tokia tvarka nenumatyta, tai bendros

išlaidos ir nuostoliai padengiami iš bendro sutarties dalyvių

turto, o trūkstamos sumos išdėstomos sutarties dalyviams

proporcingai jų įnašams į bendrą turtą, jeigu ko kita nenumato

Lietuvos Respublikos įstatymai.

Straipsnio pakeitimai:

Nr.I-459; 1994.05.17.; Žin., 1994, Nr.44-805

476 straipsnis. Atskirų rūšių jungtinės veiklos

reguliavimas

Atskirų rūšių jungtinę veiklą reguliuoja Lietuvos

Respublikos įstatymai.

Straipsnio pakeitimai:

Nr.I-459; 1994.05.17.; Žin., 1994, Nr.44-805

Keturiasdešimt pirmasis skirsnis

KONKURSAS

477 straipsnis. Konkurso paskelbimas

Asmens viešas pažadėjimas sumokėti specialų atlyginimą

(premiją) už geriausią tam tikro darbo atlikimą (konkurso

paskelbimas) įpareigoja šį asmenį sumokėti pažadėtąjį atlyginimą

asmeniui, kurio darbas pagal konkurso sąlygas pripažintas vertas

atlyginimo.

Konkursu taip pat yra pripažįstamas asmens viešas

pažadėjimas suteikti specialią teisę už geriausią tam tikros

teisės įgyvendinimo projektą. Toks viešas pažadėjimas įpareigoja

šį asmenį suteikti specialią teisę asmeniui, kurio projektas

pagal konkurso sąlygas pripažintas vertas specialios teisės.

Paskelbiant konkursą turi būti išdėstyta užduotis, jos

įvykdymo terminas, atlyginimo (premijos) dydis ar suteikiama

speciali teisė, darbų ar projektų pateikimo vieta, jų įvertinimo

tvarka ir laikas; taip pat gali būti nurodytos ir kitos konkurso

sąlygos.

Straipsnio pakeitimai:

Nr.I-459; 1994.05.17.; Žin., 1994, Nr.44-805

478 straipsnis. Konkurso sąlygų pakeitimas

Pakeisti konkurso sąlygas leidžiama tiktai nustatyto

darbams pateikti termino pirmosios pusės ribose.

Apie konkurso sąlygų pakeitimą turi būti pranešama konkurso

dalyviams ta pačia tvarka, kuria buvo paskelbtas konkursas.

479 straipsnis. Nutarimas mokėti atlyginimą (premiją) ar

suteikti specialią teisę

Nutarimas mokėti atlyginimą (premiją) ar suteikti specialią

teisę turi būti priimamas ir pranešama konkurso dalyviams

paskelbiant konkursą nustatytu terminu bei tvarka.

Straipsnio pakeitimai:

Nr.I-459; 1994.05.17.; Žin., 1994, Nr.44-805

480 straipsnis. Naudojimasis konkurse premijuotais mokslo,

literatūros, meno ir architektūros kūriniais

Jeigu konkursas paskelbtas mokslo, literatūros, meno ar

architektūros kūriniui sukurti, tai konkursą paskelbusi

organizacija įgyja teisę naudotis premijuotais kūriniais

konkurso paskelbime numatytu būdu. Tų kūrinių autoriams

paliekama teisė gauti atlyginimą už naudojimąsi kūriniu (519

straipsnis), jeigu ko kita nenustatyta konkurso paskelbime.

481 straipsnis. Pateiktų darbų ar projektų grąžinimas

konkurso dalyviams

Paskelbęs konkursą asmuo privalo grąžinti konkurso

dalyviams darbus ar projektus, už kuriuos neskirtas atlyginimas

(premija) ar nesuteikta teisė, jei ko kita nenumatyta

paskelbiant konkursą.

Straipsnio pakeitimai:

Nr.I-459; 1994.05.17.; Žin., 1994, Nr.44-805

482 straipsnis. Nuostolių atlyginimas konkurso dalyviams,

konkursą paskelbusiam asmeniui nesilaikius

konkurso taisyklių

Jeigu paskelbęs konkursą asmuo nesilaiko paskelbtos darbų

ar projektų įvertinimo tvarkos ar terminų, tai pateikto ir

atitinkančio kitus konkurso reikalavimus darbo ar projekto

autorius įgyja teisę gauti jam padarytų nuostolių atlyginimą.

Straipsnio pakeitimai:

Nr.I-459; 1994.05.17.; Žin., 1994, Nr.44-805

Keturiasdešimt antrasis skirsnis

PRIEVOLĖS, ATSIRANDANČIOS DĖL ŽALOS

PADARYMO

483 straipsnis. Bendrieji atsakomybės už žalos

padarymą pagrindai

Žalą, padarytą fizinio asmens asmenybei ar turtui, taip pat

žalą, padarytą organizacijai, turi atlyginti ją padariusis asmuo

pilnutinai, išskyrus Lietuvos Respublikos įstatymų numatytus

atvejus.

Padariusis žalą asmuo atleidžiamas nuo jos atlyginimo,

jeigu įrodo, kad žala padaryta ne dėl jo kaltės.

Žala, padaryta teisėtais veiksmais, turi būti atlyginama

tik įstatymo numatytais atvejais.

Įstatymų ar draudimo sutartyje numatytais atvejais žalą

atlygina draudimo įmonė (draudikas) arba ją padaręs asmuo ir

draudimo įmonė (draudikas).

Straipsnio pakeitimai:

LTSR ATP 1986.06.26 įsakas <N> XI-924

Nr.I-459; 1994.05.17.; Žin., 1994, Nr.44-805

Nr. I-1459, 96.07.10, Žin., 1996, Nr. 73-1745 (96.07.31)

484 straipsnis. Organizacijos atsakomybė už žalą, padarytą

dėl jos darbuotojų kaltės

Organizacija privalo atlyginti žalą, padarytą dėl jos

darbuotojų kaltės, jiems einant savo darbines (tarnybines)

pareigas.

485 straipsnis. Atsakomybė už žalą, padarytą neteisėtais

valstybės ar savivaldos institucijų, įstaigų, tarnybų bei

jų pareigūnų ir valdininkų veiksmais ar neveikimu viešojo

valdymo srityje

Žala, padaryta fiziniam asmeniui ar organizacijai

neteisėtais valstybės ar savivaldos institucijų, įstaigų, tarnybų

bei jų pareigūnų ir valdininkų, einančių tarnybines pareigas,

veiksmais ar neveikimu, atlyginama bendraisiais pagrindais ( 483,

484 straipsniai). Negautos pajamos atlyginamos ne daugiau negu

priklausytų palūkanų, kurios apskaičiuojamos nuo turėtų išlaidų,

turto netekimo arba sužalojimo sumos pagal komercinių bankų

mokamas už terminuotus indėlius vidutines palūkanas.

Be turtinės žalos, šiais atvejais taip pat atlyginama ir

moralinė žala, kurios dydį kiekvienu atveju nuo trijų šimtų iki

penkių tūkstančių litų nustato teismas.

Straipsnio pakeitimai:

LTSR ATP 1983.11.30 įsakas <N> X-5387

Nr.I-459; 1994.05.17.; Žin., 1994, Nr.44-805

Nr. VIII-465, 97.10.21, Žin., 1997, Nr.99-2502 (97.10.31)

486 straipsnis. Žalos, padarytos neteisėtais kvotos,

tardymo, prokuratūros ir teismo veiksmais,

atlyginimas

Žalą, fiziniam asmeniui padarytą dėl neteisėto nuteisimo,

neteisėto laikino sulaikymo ar neteisėto suėmimo paskyrimo

baudžiamojo proceso metu, neteisėto sulaikymo, arešto ar pataisos

darbų neteisėto paskyrimo administracinio proceso metu, valstybė

atlygina įstatymo nustatytais atvejais ir tvarka.

Šiuo atveju atlyginama ir moralinė žala.

Straipsnio pakeitimai:

Nr.I-459; 1994.05.17.; Žin., 1994, Nr.44-805

Nr. VIII-486, 97.11.04, Žin., 1997, Nr.104-2620 (97.11.19)

487 straipsnis. Žala, padaryta būtinosios ginties būklėje

Neprivalo būti atlyginama žala, padaryta būtinosios ginties

sąlygomis užpuolusiajam, jeigu šiuo atveju nebuvo peržengtos

būtinosios ginties ribos.

488 straipsnis. Atsakomybė už žalą, padarytą būtinojo

reikalingumo būklėje

Žalą, padarytą būtinojo reikalingumo būklėje, turi

atlyginti asmuo, kurio interesais atlikti padariusieji žalą

veiksmai. Tačiau teismas, atsižvelgdamas į aplinkybes, kuriomis

buvo padaryta toji žala, gali šį asmenį visiškai ar dalinai

atleisti nuo žalos atlyginimo.

489 straipsnis. Atsakomybė už žalą, padarytą nepilnamečių

iki penkiolikos metų amžiaus

Už žalą, padarytą nepilnamečio iki penkiolikos metų

amžiaus, atsako jo tėvai, įtėviai ar globėjas, jeigu neįrodo,

kad žala atsirado ne dėl jų kaltės.

Jeigu nepilnametis iki penkiolikos metų amžiaus padaro žalą

tuo metu, kai jis yra mokymo, auklėjimo ar gydymo įstaigos

priežiūroje, už tą žalą atsako šios organizacijos, jeigu

neįrodo, kad žala atsirado ne dėl jų kaltės.

490 straipsnis. Atsakomybė už žalą, padarytą nepilnamečio

nuo penkiolikos iki aštuoniolikos metų amžiaus

Nepilnametis nuo penkiolikos iki aštuoniolikos metų amžiaus

už savo padarytą žalą atsako bendrais pagrindais (483, 493

straipsniai).

Tais atvejais, kai nepilnametis nuo penkiolikos iki

aštuoniolikos metų amžiaus neturi turto ar uždarbio, pakankamo

atlyginti jo padarytai žalai, atitinkamą žalos dalį turi

atlyginti jo tėvai, įtėviai ar rūpintojas (192 straipsnis),

jeigu jie neįrodo, kad žala atsirado ne dėl jų kaltės.

Šita jų pareiga pasibaigia, kai padariusis žalą asmuo

pasiekia pilnametystę, taip pat kai jis, prieš pasiekdamas

pilnametystę, įgyja turtą arba uždarbį, pakankamą žalai

atlyginti.

491 straipnis. Atsakomybė už žalą, padarytą pripažinto

neveiksniu fizinio asmens

Už žalą, padarytą pripažinto neveiksniu fizinio asmens,

atsako jo globėjas arba organizacija, privalanti jį prižiūrėti,

jeigu neįrodo, kad žala atsirado ne dėl jų kaltės.

Straipsnio pakeitimai:

Nr.I-459; 1994.05.17.; Žin., 1994, Nr.44-805

492 straipsnis. Atsakomybė už žalą, padarytą fizinio

asmens, negalinčio suprasti savo veiksmų reikšmės

Veiksnus fizinis asmuo, padariusis žalą tokioje būsenoje,

kada jis negalėjo suprasti savo veiksmų reikšmės ar valdyti jų,

neatsako už savo padarytą žalą. Tačiau jis neatleidžiamas nuo

atsakomybės, jeigu pats sudarė sau tokią būseną, vartodamas

alkoholinius gėrimus ar narkotikus arba kitokiu būdu.

Straipsnio pakeitimai:

Nr.I-459; 1994.05.17.; Žin., 1994, Nr.44-805

493 straipsnis. Atsakomybė už žalą, padarytą didesnio

pavojaus šaltinio

Organizacijos ir fiziniai asmenys, kurių veikla susijusi su

didesniu pavojumi aplinkiniams asmenims (transporto

organizacijos, pramonės įmonės, statybos, automobilių valdytojai

ir pan.), privalo atlyginti žalą, padarytą didesnio pavojaus

šaltinio, jeigu neįrodo, kad žala atsirado dėl nenugalimos jėgos

arba nukentėjusiojo tyčios.

Straipsnio pakeitimai:

Nr.I-459; 1994.05.17.; Žin., 1994, Nr.44-805

494 straipsnis. Atsakomybė už žalą, padarytą kelių asmenų

bendrai

Asmenys, bendrai padarę žalą, atsako nukentėjusiajam

solidariai.

495 straipsnis. Regreso į padariusį žalą asmenį teisė

Asmuo, atlyginęs žalą, padarytą kito asmens, turi į

padariusį žalą asmenį regreso (atgręžtinio reikalavimo) teisę

tokio dydžio, kiek išmokėjo atlyginimo, jeigu įstatymas

nenustato kitokio dydžio.

Tėvai, įtėviai, globėjas ar rūpintojas, taip pat šio

kodekso 489 ir 491 straipsniuose nurodytos organizacijos,

atlyginę žalą, padarytą nepilnamečio ar pripažinto neveiksniu

piliečio, neturi regreso teisės į šį pilietį.

496 straipsnis. Žalos atlyginimo būdas ir dydis

Priteisdamas žalos atlyginimą, teismas, trečiųjų

teismas(arbitražas), sutinkamai su bylos aplinkybėmis,

įpareigoja atsakingą už žalą asmenį atlyginti ją natūra

(pateikti tos pat rūšies ir kokybės daiktą, pataisyti sužalotą

daiktą ir pan.) arba pilnutinai atlyginti padarytus nuostolius

(227 straipsnis).

Straipsnio pakeitimai:

Nr.I-459; 1994.05.17.; Žin., 1994, Nr.44-805

497 straipsnis. Atsižvelgimas į nukentėjusiojo kaltę ir

padariusio žalą asmens turtinę padėtį

Jeigu paties nukentėjusiojo didelis neatsargumas padėjo

žalai atsirasti arba jai padidėti, tai priklausomai nuo

nukentėjusiojo kaltės laipsnio (o esant padariusiojo žalą

kaltei, - ir priklausomai nuo jo kaltės laipsnio) atlyginimas,

jeigu Lietuvos Respublikos įstatymai nenumato ko kita, turi būti

sumažinamas arba reikalavimas atlyginti žalą turi būti

atmetamas.

Teismas gali sumažinti fizinio asmens padarytos žalos

atlyginimą priklausomai nuo turtinės jo padėties.

Straipsnio pakeitimai:

LTSR ATP 1973.04.25 įsakas <N> VIII-1194

Nr.I-459; 1994.05.17.; Žin., 1994, Nr.44-805

498 straipsnis. Žalos atlyginimas sveikatos sužalojimo

atveju

Jeigu fizinis asmuo suluošintas ar kitaip sužalota jo

svekata, tai organizacija ar pilietis, atsakingi už žalą,

privalo atlyginti nukentėjusiajam uždarbį, kurio jis nustojo dėl

darbingumo netekimo ar sumažėjimo, taip pat išlaidas, turėtas

dėl sveikatos sužalojimo (pagerintas maitinimasis, protezavimas,

slaugymas, jei slaugė pašaliniai asmenys, gydymo išlaidos,

išskyrus už nemokamą gydymą, ir pan.).

Jeigu fizinio asmens sveikatai žala padaryta dėl tyčinio

nusikalstamo veiksmo (išskyrus atvejus, kai žala padaryta

viršijus būtinosios ginties ribas arba staiga didžiai

susijaudinus dėl nukentėjusiojo neteisėtų veiksmų), nuteistas už

šį veiksmą asmuo privalo atlyginti valstybei lėšas, išleistas

nukentėjusiojo stacionariniam gydymui, jeigu gydymas buvo

nemokamas.

Straipsnio pakeitimai:

LTSR ATP 1974.10.29 įsakas <N> VIII-2251

Nr.I-459; 1994.05.17.; Žin., 1994, Nr.44-805

499 straipsnis. Atsakomybė už fizinio asmens sveikatos

sužalojimą ir gyvybės atėmimą tais atvejais, kai padariusysis

žalą privalo mokėti už tą fizinį asmenį draudimo įmokas

Jeigu asmuo dėl nelaimingo atsitikimo darbe sužalotas ar

susirgo profesine liga dėl organizacijos ar fizinio asmens,

privalančių mokėti už jį valstybinio socialinio draudimo įmokas,

kaltės, ši organizacija arba fizinis asmuo turi atlyginti

nukentėjusiajam žalą, nustatytą Žalos atlyginimo dėl nelaimingų

atsitikimų darbe ar susirgimų profesine liga laikinojo įstatymo 7

straipsnio 2 dalyje.

Jeigu nukentėjusysis dėl nelaimingo atsitikimo darbe miršta,

teisę į žalos atlyginimą turi nedarbingi asmenys, kurie buvo

mirusiojo išlaikomi arba jo mirties dieną turėjo teisę gauti iš

jo išlaikymą, taip pat mirusiojo vaikas (vaikai), gimęs (gimę) po

jo mirties. Šiems asmenims mokamas tokio dydžio žalos atlyginimas,

kokia buvo nukentėjusiojo uždarbio dalis, kurią jie gaudavo ar

turėjo teisę gauti savo išlaikymui nukentėjusiajam esant gyvam.

Žala atlyginama:

1) nepilnamečiams - iki jiems sukanka 18 metų, o jeigu jie

mokosi nustatyta tvarka įregistruotų aukštųjų, aukštesniųjų,

profesinių, vidurinių mokyklų dieniniuose skyriuose, - iki jiems

sukanka 24 metai;

2) asmenims, sulaukusiems senatvės pensijos amžiaus, - iki

gyvos galvos;

3) invalidams - invalidumo laiku;

4) mirusiojo sutuoktiniui ar tėvui (motinai), įtėviui,

nepaisant amžiaus ir darbingumo, jeigu jis nedirba ir prižiūri

mirusiojo vaikus, vaikaičius, įvaikius, brolius ar seseris, - iki

šiems sukanka 8 metai.

Šiame straipsnyje nurodyta žala atlyginama nepaisant žalos

atlyginimo gavėjų gaunamų kitų pajamų.

Straipsnio pakeitimai:

Nr.I-459; 1994.05.17.; Žin., 1994, Nr.44-805

Nr. VIII-367, 97.07.01, Žin., 1997, Nr.67-1657 (97.07.16)

500 straipsnis. Atsakomybė už fizinio asmens sveikatos

sužalojimą ir gyvybės atėmimą tais atvejais, kai padariusis

žalą asmuo neprivalo mokėti draudimo įnašų

Jeigu fizinį asmenį, draustiną socialinio draudimo būdu,

suluošino ar kitaip sužalojo jo sveikatą organizacija arba fizinis

asmuo, neprivalantys mokėti už nukentėjusįjį socialinio draudimo

įmokų, tai ši organizacija arba fizinis asmuo turi atlyginti

nukentėjusiajam žalą pagal šio kodekso 483, 484 ir 493 straipsniuose

nustatytas taisykles.

Nukentėjusiojo mirties atveju teisę į žalos atlyginimą turi

asmenys, nurodyti šio kodekso 499 straipsnio antrojoje dalyje.

Žalos atlyginimo dydis tokiu atveju nustatomas pagal šio kodekso

499 straipsnio antrąją dalį, o žalos atlyginimo terminai - pagal

to paties straipsnio trečiąją dalį to paties straipsnio

trečiojoje dalyje nurodytiems terminams.

Straipsnio pakeitimai:

Nr.I-459; 1994.05.17.; Žin., 1994, Nr.44-805

Nr. VIII-367, 97.07.01, Žin., 1997, Nr.67-1657 (97.07.16)

501 straipsnis. Atlyginimas žalos, susijusios su fizinio

asmens, kuriam nepaskirta pašalpa ar pensija,

sveikatos sužalojimu

Jeigu fiziniam asmeniui, draustinam valstybinio socialinio

draudimo būdu, nepaskirta pašalpa ar pensija ryšium su jo

suluošinimu ar kitokiu jo sveikatos sužalojimu, tai organizacija

arba fizinis asmuo, atsakingi už padarytą žalą (483, 484 ir 493

straipsniai), privalo atlyginti visą jo turėtą žalą (498

straipsnis).

Straipsnio pakeitimai:

Nr.I-459; 1994.05.17.; Žin., 1994, Nr.44-805

502 straipsnis. (Neteko galios)

Straipsnio pakeitimai:

Nr.I-459; 1994.05.17.; Žin., 1994, Nr.44-805

Nr. VIII-367, 97.07.01, Žin., 1997, Nr.67-1657 (97.07.16)

503 straipsnis. Atsakomybė už socialinio draudimo būdu

nedraustino fizinio asmens sveikatos

sužalojimą ir gyvybės atėmimą

Tais atvejais, kada suluošintas nedraustinas socialinio

draudimo būdu fizinis asmuo arba padaryta jo sveikatai kitokia

žala, atsakingi už padarytą žalą organizacija ar pilietis

privalo atlyginti nukentėjusiajam išlaidas, susijusias su jo

sveikatos atstatymu, taip pat žalą atsiradusią dėl to, kad jis

neteko darbingumo ar tas darbingumas sumažėjo. Žalos dydis

apskaičiuojamas pagal atitinkamos darbininkų arba tarnautojų

kategorijos uždarbio dydį, jeigu ko kita nenumato įstatymas.

Nukentėjusiojo mirties atveju teisę į atlyginimą žalos,

apskaičiuojamos aukščiau nurodyta tvarka, turi fiziniai asmenys,

nurodyti šio kodekso 499 straipsnio antrojoje dalyje. Žalos

atlyginimo dydis nustatomas pagal šio kodekso 499 straipsnio

antrąją dalį, o žalos atlyginimo terminai - pagal to paties

straipsnio trečiąją dalį.

Straipsnio pakeitimai:

Nr.I-459; 1994.05.17.; Žin., 1994, Nr.44-805

504 straipsnis. Žalos atlyginimas, sužalojus sveikatą

fiziniam asmeniui, kuriam nėra suėję

penkiolikos metų amžiaus

Jeigu suluošintas fizinis asmuo, nepasiekusis penkiolikos

metų amžiaus ir neturintis uždarbio, arba padaryta jo sveikatai

kitokia žala, tai atsakingieji už žalą organizacija ar pilietis

privalo atlyginti išlaidas, susijusias su nukentėjusiojo

sveikatos sužalojimu.

Nukentėjusiajam suėjus penkiolikai metų amžiaus, atsakingi

už žalą organizacija ar fizinis asmuo privalo atlyginti jam taip

pat žalą, susijusią su jo darbingumo netekimu ar sumažėjimu,

pagal nekvalifikuoto darbininko vidutinio uždarbio toje

vietovėje dydį.

Jeigu fizinis asmuo, kuriam nėra suėję penkiolikos metų

amžiaus, jo sveikatos sužalojimo momentu turėjo uždarbį, tai

žala jam turi būti atlyginama pagal to uždarbio dydį, bet ne

mažesnį, kaip minimalus nekvalifikuoto darbininko uždarbis toje

vietovėje.

Pradėjęs dirbti sutinkamai su savo įgyta kvalifikacija,

nukentėjusysis turi teisę reikalauti padidinti žalos, susijusios

su jo darbingumo sumažėjimu dėl sveikatos sužalojimo, atlyginimą

pagal jo kvalifikacijos darbuotojo darbo užmokesčio dydį.

Straipsnio pakeitimai:

Nr.I-459; 1994.05.17.; Žin., 1994, Nr.44-805

505 straipsnis. Atlyginimo dydžio pakeitimas,

nukentėjusiojo reikalavimu, pasikeitus jo

darbingumo būklei

Dalinai netekusis darbingumo nukentėjusysis turi teisę bet

kada reikalauti iš organizacijos ar fizinio asmens, atsakingų už

jo suluošinimą ar kitokį jo sveikatos sužalojimą, atitinkamai

padidinti atlyginimą, jeigu jo darbingumas ryšium su sveikatos

sužalojimu paskiau sumažėjo, lyginant su tuo darbingumu, kuris

buvo jam likęs tuo metu, kai priteistas jam žalos atlyginimas,

arba jeigu sumažinta pensija, jo gaunama socialinio draudimo

tvarka.

Straipsnio pakeitimai:

Nr.I-459; 1994.05.17.; Žin., 1994, Nr.44-805

506 straipsnis. Atlyginimo dydžio pakeitimas asmenų, iš

kurių priteistas žalos atlyginimas, reikalavimu

Organizacija ar fizinis asmuo, iš kurių priteistas

atlyginimas žalos, susijusios su nukentėjusiojo asmens

darbingumo sumažėjimu dėl jo suluošinimo ar kitokio jo sveikatos

sužalojimo, turi teisę bet kada reikalauti atitinkamai sumažinti

priteistą atlyginimą, jeigu nukentėjusiojo darbingumas padidėjo,

lyginant su tuo darbingumu, kuris buvo jam likęs tuo metu, kai

priteistas jam žalos atlyginimas, arba jeigu padidinta pensija,

jo gaunama socialinio draudimo tvarka.

Straipsnio pakeitimai:

Nr.I-459; 1994.05.17.; Žin., 1994, Nr.44-805

507 straipsnis. Žalos atlyginimo mokėjimas

Žala atlyginama nuo jos padarymo dienos, o jeigu žala

iškilo aikštėn vėliau, - nuo žalos iškilimo aikštėn dienos.

Jeigu asmenys, turintys teisę į žalos atlyginimą, kreipiasi

dėl žalos atlyginimo, praėjus trejiems metams nuo jos padarymo

dienos, tai atlyginimas mokamas nuo kreipimosi dienos.

Žala, susijusi su nukentėjusiojo asmens darbingumo

sumažėjimu, taip pat žala, susijusi su gyvybės atėmimu,

atlyginama kasmėnesiniais mokėjimais.

508 straipsnis. Žalos atlyginimas, pasibaigus

įpareigotam atlyginti žalą juridiniam asmeniui

Reorganizavus juridinį asmenį, įpareigotą atlyginti žalą,

susijusią su fizinio asmens sveikatos sužalojimu ar jo gyvybės

atėmimu, reikalavimai atlyginti žalą pareiškiami juridinio

asmens teisių perėmėjui.

Juridinį asmenį likvidavus, nukentėjusiajam priklausantys

mokėjimai, nurodyti šio straipsnio pirmojoje dalyje, turi būti

pirmiausia kapitalizuojami pagal draudimo taisykles ir įnešami

draudimo įmonei (draudikui), kad ši išmokėtų juos nustatytu

dydžiu ir tvarka.

Jeigu šio straipsnio antrojoje dalyje numatytas mokėjimų

kapitalizavimas yra negalimas, tai šio straipsnio pirmojoje

dalyje nurodyti reikalavimai atlyginti žalą pareiškiami

aukštesnei likviduoto juridinio asmens organizacijai arba

organizacijai, nurodytai sprendime likviduoti juridinį asmenį.

Jeigu šio straipsnio antrojoje dalyje numatytas mokėjimų

kapitalizavimas ir trečiojoje dalyje numatytas išieškojimas

negalimi, tai šio straipsnio pirmojoje dalyje nurodytus

reikalavimus patenkina valstybė.

Straipsnio pakeitimai:

Nr.I-459; 1994.05.17.; Žin., 1994, Nr.44-805

Nr. I-1459, 96.07.10, Žin., 1996, Nr. 73-1745 (96.07.31)

509 straipsnis. Ieškiniams dėl žalos atlyginimo senaties

termino eigos sustabdymas

Ieškiniams dėl atlyginimo žalos, susijusios su sveikatos

sužalojimu ar gyvybės atėmimu, senaties termino eiga sustabdoma,

be aplinkybių, nurodytų šio kodekso 88 straipsnyje, taip pat ir

499 bei 500 straipsniuose išvardytų piliečių kreipimusi į

atitinkamą organą dėl pensijos ar pašalpos skyrimo, - iki

pensijos ar pašalpos skyrimo arba atsisakymo jas skirti.

510 straipsnis. Laidojimo išlaidų atlyginimas

Jeigu nukentėjusysis miršta, jo laidojimo išlaidas atlygina

jas padariusiam asmeniui ta organizacija ar pilietis, kurie yra

atsakingi už žalą, susijusią su nukentėjusiojo gyvybės atėmimu.

Keturiasdešimt trečiasis skirsnis

PRIEVOLĖS,

ATSIRANDANČIOS DĖL SOCIALISTINIO TURTO

GELBĖJIMO

(Panaikintas)

Nr.I-459; 1994.05.17.; Žin., 1994, Nr.44-805

Keturiasdešimt ketvirtasis skirsnis

PRIEVOLĖS,

ATSIRANDANČIOS DĖL TURTO ĮGIJIMO AR

SUTAUPYMO BE PAGRINDO

512 straipsnis. Pareiga grąžinti be pagrindo įgytą ar

sutaupytą turtą

Asmuo, kuris be įstatymu ar sandoriu nustatyto pagrindo

įgijo turtą kito sąskaita, privalo grąžinti pastarajam be

pagrindo įgytą turtą.

Tokia pat pareiga atsiranda, jeigu pagrindas, kuriuo įgytas

turtas, išnyksta paskiau.

Jeigu be pagrindo įgyto turto negalima grąžinti natūra,

turi būti atlyginama jo vertė, nustatoma pagal įgijimo momentą.

Turtas, įgytas kito sąskaita ne pagal sandorį, bet kaip

kitų žinomai priešingų socialistinės valstybės ir visuomenės

interesams veiksmų rezultatas, yra išieškomas į valstybės

pajamas, jeigu jis neturi būti konfiskuojamas.

Šios taisyklės taikomos ir tuo atveju, kai turtas

sutaupomas kito sąskaita be įstatymu ar sutartimi nustatyto

pagrindo.

513 straipsnis. Atsiskaitymai, grąžinant be pagrindo įgytą

turtą

Be pagrindo gavusis turtą asmuo privalo grąžinti ar

atlyginti visas pajamas, kurias jis gavo ar turėjo gauti iš šio

turto nuo to laiko, kada jis sužinojo ar turėjo sužinoti apie

turto įgijimo nepagrįstumą.

Šis asmuo savo ruožtu turi teisę reikalauti, kad jam būtų

atlygintos jo padarytos būtinos išlaidos be pagrindo įgytam

turtui per tą patį laiką išlaikyti.

514 straipsnis. Turtas, kurio negalima išreikalauti

Negali būti išreikalaujamas kaip be pagrindo įgytas:

1) turtas, perduotas prievolei įvykdyti, prieš sueinant

vykdymo terminui;

2) turtas, perduotas prievolei įvykdyti, pasibaigus

ieškininės senaties terminui, tais atvejais, kada taip įvykdyti

leidžia įstatymas;

3) be reikalo arba paskiau išnykusiu pagrindu išmokėtas

autorinis atlyginimas už atradimą, išradimą, racionalizacinį

pasiūlymą ir pramoninį pavyzdį, jeigu tą atlyginimą išmokėjo

organizacija savo noru, nesant jos sąskaitybos klaidos ir gavėjo

nesąžiningumo;

4) sumos, be reikalo išmokėtos kaip atlyginimas žalos,

atsiradusios ryšium su sveikatos sužalojimu ar gyvybės atėmimu,

nesant gavėjo nesąžiningumo arba sąskaitybos klaidos.

Straipsnio pakeitimai:

LTSR ATP 1983.11.30 įsakas <N> X-5387

KETVIRTASIS SKYRIUS

AUTORINĖ TEISĖ

Keturiasdešimt penktasis skirsnis

BENDRIEJI NUOSTATAI

515 straipsnis. Kūriniai, kuriems taikoma autorinė teisė

Autorinė teisė taikoma mokslo, literatūros ar meno

kūriniams nepaisant kūrinio formos, paskirties ir vertės, taip

pat jo atgaminimo būdo.

Autorinė teisė taikoma kūriniams, paskelbtiems ar

nepaskelbtiems, bet išreikštiems kuria nors objektyvia forma,

leidžiančia autoriaus kūrybinės veiklos rezultatą atgaminti

(rankraštis, brėžinys, paveikslas, skulptūra, fotografija, vieša

kalba, pranešimas, viešas atlikimas, filmo juostelė, mechaninis

ar magnetinis įrašas ir pan.). Autorinė teisė į kūrinį nesiejama

su nuosavybe į materialinį objektą, kuriame šis kūrinys

išreikštas.

"Kūriniu" autorinėje teisėje laikomas asmens

intelektualinės veiklos rezultatas. Autorinės teisės dalyku

laikoma:

1) žodiniai kūriniai (kalbos, paskaitos, pranešimai,

pamokslai ir pan.);

2) rašytiniai kūriniai (literatūros ir mokslo kūriniai,

dienoraščiai, laiškai ir pan.);

3) dramos ir muzikos - dramos kūriniai, taip pat muzikos

kūriniai su tekstu ar be teksto;

4) vertimai;

5) scenarijai, scenariniai planai;

6) kino filmai, televizijos filmai, videofilmai, kiti

kinematografiniai, audiovizualiniai ar radiofoniniai kūriniai,

taip pat radijo ir televizijos laidos;

7) choreografijos kūriniai ir pantomimos;

8) tapybos, skulptūros, architektūros, grafikos ir

taikomosios dekoratyvinės dailės, dizaino kūriniai,

iliustracijos, piešiniai, brėžiniai, modeliai, maketai;

9) planai, eskizai ir plastikos kūriniai, priklausantys

mokslui, technikai arba dramos ar muzikos-dramos kūrinio

pastatymui scenoje;

10) geografiniai, geologiniai ir pan. žemėlapiai;

11) fotografijos kūriniai ir analogiškais fotografijai

būdais gauti kūriniai;

12) kūriniai, išreikšti mechaninio, magnetinio ar kitokio

techninio garso ar vaizdo užfiksavimo būdu;

13) kompiuterių programos ir duomenų bazės;

14) kiti kūriniai.

Autorinė teisė į fotografijos kūrinius ir analogiškais

fotografijai būdais gautus kūrinius pripažįstama, jeigu

kiekviename kūrinio egzemplioriuje nurodytas autoriaus vardas,

kūrinio paskelbimo vieta ir metai.

Autorinė teisė taikoma ir kūriniams, kurie yra sukurti

pasinaudojus kitais kūriniais (inscenizacijos, muzikinės

aranžuotės, kūrinių rinkiniai, enciklopedijos, antologijos,

chrestomatijos, žinynai ir pan.).

Autorinė teisė netaikoma:

1) oficialiems dokumentams (įstatymams, teismų sprendimams,

nuosprendžiams ir kt.);

2) oficialiems ženklams ir simboliams (vėliavoms, herbams,

ordinams, piniginiams ženklams ir pan.);

3) pranešimams apie įvairius įvykius, naujienas, jeigu

tokie pranešimai yra įprastinės informacijos pobūdžio.

Autorius arba jo teisių perėmėjas gali visuomenę informuoti

apie savo teises, panaudodamas autorinių teisių apsaugos ženklą,

kurį sudaro trys elementai: raidė C apskritime arba apvaliuose

skliaustuose (C), autoriaus arba jo teisių perėmėjo vardas

(pavadinimas) ir kūrinio pirmojo paskelbimo metai.

Straipsnio pakeitimai:

LTSR ATP 1974.10.29 įsakas <N> VIII-2250

Nr.I-459; 1994.05.17.; Žin., 1994, Nr.44-805

516 straipsnis. Paskelbti kūriniai

Kūrinys laikomas paskelbtu, jeigu jis autoriaus sutikimu

išleistas, viešai parodytas, perduotas per radiją ar televiziją

arba kuriuo nors kitu būdu praneštas neapibrėžtam asmenų ratui.

Kūrinio paskelbimu nelaikoma informacija apie kūrinį,

kurioje išdėstomas jo turinys.

Straipsnio pakeitimai:

Nr.I-459; 1994.05.17.; Žin., 1994, Nr.44-805

517 straipsnis. Autorinė teisė į kūrinius, paskelbtus

Lietuvos Respublikos teritorijoje

Autorinė teisė į kūrinius, pirmą kartą paskelbtus Lietuvos

Respublikos teritorijoje arba nepaskelbtus, bet esančius

Lietuvos Respublikos teritorijoje kuria nors objektyvia forma,

pripažįstama autoriui ir jo įpėdiniams nepaisant jų pilietybės,

taip pat kitiems autorinių teisių perėmėjams.

Straipsnio pakeitimai:

LTSR ATP 1974.10.29 įsakas <N> VIII-2250

Nr.I-459; 1994.05.17.; Žin., 1994, Nr.44-805

518 straipsnis. Autorinė teisė į kūrinius, paskelbtus

užsienyje

Autorinė teisė į kūrinį, pirmą kartą paskelbtą arba esantį

kuria nors objektyvia forma užsienyje, pripažįstama pagal

Lietuvos Respublikos tarptautines sutartis.

Straipsnio pakeitimai:

LTSR ATP 1974.10.29 įsakas <N> VIII-2250,

LTSR ATP 1983.11.30 įsakas <N> X-5387

Nr.I-459; 1994.05.17.; Žin., 1994, Nr.44-805

519 straipsnis. Autoriaus teisės

Kūrinio autoriui priklauso autorystės teisė, teisė į

autoriaus vardą, teisė į kūrinio neliečiamybę, teisė disponuoti

kūriniu ir teisė į atlyginimą.

Autorystės teisė - tai teisė vadintis kūrinio autoriumi.

Teisė į autoriaus vardą - tai autoriaus teisė spręsti, kaip

turi būti nurodomas jo vardas naudojant kūrinį (tikrasis vardas,

pseudonimas, vardas nenurodomas - anonimiškai).

Teisė į kūrinio neliečiamybę - tai autoriaus teisė keisti

arba leisti keisti kūrinio turinį, jo pavadinimą, autoriaus

vardo nurodymą, taip pat išleidžiant kūrinį leisti dėti

iliustracijas, įžangą, pratarmę, baigiamąjį žodį, komentarus ir

bet kokius paaiškinimus.

Teisė disponuoti kūriniu apima:

1) teisę skelbti ir leisti skelbti kūrinį;

2) teisę atgaminti ir platinti kūrinio egzempliorius;

3) teisę leisti viešai atlikti ir demonstruoti kūrinį;

4) teisę leisti padaryti ir atgaminti garso ir vaizdo

urašus;

5) teisę leisti transliuoti kūrinį radijo, televizijos,

kabelinės televizijos ir palydovine technika;

6) teisę versti ir leisti versti bei skelbti kūrinio

vertimus kita kalba;

7) teisę perdirbti bei leisti perdirbti kūrinį ir skelbti

perdirbtą kūrinį (inscenizacija, adaptacija, aranžuotė ir pan.).

Autorius turi teisę gauti atlyginimą už kitų asmenų

pasinaudojimą jo kūriniu. Autoriaus atlyginimo už pasinaudojimą

jo kūriniu dydis nustatomas šalių susitarimu, jeigu ko kita

nenustato įstatymai.

Straipsnio pakeitimai:

LTSR ATP 1974.10.29 įsakas <N> VIII-2250

Nr.I-459; 1994.05.17.; Žin., 1994, Nr.44-805

520 straipsnis. Kūrinių ir autoriaus vardo neliečiamybės

apsauga, autoriui tebesant gyvam

Kūrinį išleidžiant, viešai atliekant ar kitaip

pasinaudojant juo, draudžiama be autoriaus sutikimo bet kaip

keisti tiek patį kūrinį, tiek ir jo pavadinimą bei autoriaus

vardo nurodymą.

Be autoriaus sutikimo draudžiama į išleidžiamą kūrinį dėti

iliustracijas, įžangą, pratarmę, baigiamąjį žodį, komentarus ir

bet kokius paaiškinimus.

Autoriaus sutikimas, duotas sudarant autorinę sutartį,

negali būti vienašališkai atšauktas.

Straipsnio pakeitimai:

LTSR ATP 1974.10.29 įsakas <N> VIII-2250

Nr.I-459; 1994.05.17.; Žin., 1994, Nr.44-805

521 straipsnis. Kūrinių neliečiamybės apsauga, autoriui

mirus

Autorius turi teisę ta pačia tvarka, kuria skiriamas

testamento vykdytojas (585 straipsnis), nurodyti fizinį ar

juridinį asmenį, kuriam jis paveda saugoti savo kūrinių

neliečiamybę po savo mirties. Tas asmuo vykdo įgaliojimus iki

savo gyvos galvos.

Jeigu tokių nurodymų nėra, tai autoriui mirus, jo kūrinių

neliečiamybę saugo jo įpėdiniai, taip pat valstybės įgaliotos

organizacijos, kurioms pavesta saugoti autorių teises. Tos

organizacijos saugo kūrinių neliečiamybę taip pat ir tais

atvejais, kada įpėdinių nėra arba jų autorinė teisė pasibaigė

(536 straipsnis).

Straipsnio pakeitimai:

Nr.I-459; 1994.05.17.; Žin., 1994, Nr.44-805

522 straipsnis. Bendraautorystė

Autorinė teisė į kūrinį, sukurtą dviejų ar daugiau asmenų

(kolektyvinį kūrinį), priklauso bendraautoriams kartu, nepaisant

to, ar toks kūrinys sudaro vieną neišardomą visumą, ar susideda

iš dalių, kurių kiekviena turi taip pat ir savarankišką reikšmę.

Kiekvienam iš bendraautorių paliekama autorinė teisė į jo

sukurtą kolektyvinio kūrinio dalį, turinčią savarankišką

reikšmę.

Kolektyvinio kūrinio dalis laikoma turinčia savarankišką

reikšmę, jeigu ji gali būti naudojama be kitų to kūrinio dalių.

Bendraautorių tarpusavio santykiai gali būti nustatomi jų

susitarimu. Jeigu tokio susitarimo nėra, autorinę teisę į

kolektyvinį kūrinį įgyvendina visi bendraautoriai kartu, o

atlyginimas paskirstomas jiems atsižvelgiant į kiekvieno

bendraautorio kūrybos indėlį. Bendraautoris negali be pakankamo

pagrindo neleisti kūrinio paskelbti arba panaudoti. Kiekvienas

bendraautoris turi teisę pareikšti reikalavimus dėl teisių į

kūrinį pažeidimo. Jis gali reikalauti nuostolių atlyginimo tik

visiems bendraautoriams.

Straipsnio pakeitimai:

Nr.I-459; 1994.05.17.; Žin., 1994, Nr.44-805

523 straipsnis. Autorinė teisė į kūrinį, sukurtą atliekant

tarnybinę užduotį

Kūrinio, sukurto atliekant tarnybinę užduotį, autorius turi

asmenines neturtines autoriaus teises.

Asmuo, pagal kurio tarnybinę užduotį buvo sukurtas kūrinys,

turi teisę panaudoti tokį kūrinį tik tuo būdu, kuris sulygtas

sutartyje.

Atlyginimo dydį už kūrinio, sukurto atliekant tarnybinę

užduotį, panaudojimą nustato sutartys, kurių pagrindu buvo

sukurtas kūrinys (autorinė sutartis, darbo sutartis, papildomos

sutartys).

Asmeniui, pagal kurio tarnybinę užduotį buvo sukurtas

kūrinys, sutinkant, teisę panaudoti kūrinį gali įgyti autorius.

Tokiu atveju autorius turi teisę į atlyginimą pagal jo sudarytas

sutartis.

Straipsnio pakeitimai:

Nr.I-459; 1994.05.17.; Žin., 1994, Nr.44-805

524 straipsnis. Juridinių asmenų autorinė teisė

Juridiniams asmenims autorinė teisė pripažįstama Lietuvos

Respublikos įstatymų numatytais atvejais ir tiek, kiek įstatymai

leidžia.

Straipsnio pakeitimai:

LTSR ATP 1974.10.29 įsakas <N> VIII-2250

Nr.I-459; 1994.05.17.; Žin., 1994, Nr.44-805

525 straipsnis. Autorinė teisė į periodinius ir kitus

leidinius

Asmenims, savarankiškai ar per kurią nors leidyklą

išleidžiantiems mokslinius rinkinius, enciklopedinius žodynus,

žurnalus ar kitus periodinius leidinius, priklauso autorinė

teisė į tuos leidinius kaip visumą.

Leidėjams priklauso teisė į jų parengtų spausdinti ir

išleistų leidinių (knygų, albumų ir pan.) poligrafinį paruošimą

ir apipavidalinimą. Niekas kitas neturi teisės be leidėjų

sutikimo atgaminti šiuos leidinius fotografijos ar kitu artimu

fotografijai būdu.

Įtrauktų į tokius leidinius kūrinių autoriams priklauso

autorinė teisė į savo kūrinius. Jie gali savo nuožiūra

disponuoti jiems priklausančiais kūriniais.

526 straipsnis. Autorinė teisė į kino ir televizijos filmą,

kitą audiovizualinį kūrinį bei radijo ir	televizijos laidas

Autorinė teisė į kino ir televizijos filmą ar kitą

audiovizualinį kūrinį pripažįstama jo autoriui arba

bendraautoriams: režisieriui, scenarijaus autoriui,

kompozitoriui, operatoriui ir dailininkui. Turtinės teisės

pripažįstamos kino ir televizijos filmo ar kito audiovizualinio

kūrinio gamintojui, jeigu ko kita neįtvirtinta autoriaus ir

gamintojo sutartyje.

"Gamintoju" šiame straipsnyje laikomas asmuo, kuris

finansavo ir organizavo kino ir televizijos filmo ar kito

audiovizualinio kūrinio sukūrimą. Gamintojas turi teisę

disponuoti sukurtu kino ir televizijos filmu ar kitu

audiovizualiniu kūriniu, jeigu ko kita nenumato sutartis su

autoriais, ir naudodamas šį kūrinį, gali nurodyti savo vardą.

Turinčių savarankišką reikšmę kūrinių, panaudotų kino ir

televizijos filme ar kitame audiovizualiniame kūrinyje, taip pat

televizijos ar radijo laidoje, autoriai turi autorinę teisę

kiekvienas į savo kūrinį ir gali disponuoti šiais kūriniais savo

nuožiūra, nepaisydami kino ir televizijos filmo ar kito

audiovizualinio kūrinio, taip pat radijo ar televizijos laidos

panaudojimo.

Autorinė teisė į radijo ir televizijos laidas kaip į visumą

priklauso jas transliuojančioms organizacijoms, o į kūrinius,

įtrauktus į šias laidas, - jų autoriams.

527 straipsnis. Rinkinių sudarytojų autorinė teisė

Autorinė teisė į kūrinių, kurie nėra kieno nors autorinės

teisės dalykas, rinkinius, kaip antai: į įstatymų, teismų

sprendimų, kitokių oficialių dokumentų, liaudies kūrybos

kūrinių, kurių autoriai nežinomi, senovės aktų ir paminklų, taip

pat kitokių autorinės teisės nesaugomų kūrinių rinkinius, -

priklauso rinkinių sudarytojams, jeigu šie į rinkinį įtrauktą

medžiagą savarankiškai apdorojo ar susistemino.

Tokia pat teisė priklauso fiziniams asmenims, kurie

savarankiškai apdorojo atskirus nurodytosios rūšies kūrinius. Ši

teisė nekliudo kitiems fiziniams asmenims išleisti tuos pačius

kūrinius, jeigu jie šiuos kūrinius savarankiškai susistemina ar

apdoroja.

Rinkinio sudarytojui, apdorojusiam ar susisteminusiam

įtrauktus į rinkinį kūrinius, kurie yra kieno nors autorinės

teisės dalykas, priklauso autorinė teisė į rinkinį su sąlyga,

jeigu laikytasi šių kūrinių autorių teisių.

528 straipsnis. Kitų asmenų naudojimasis autoriaus kūriniu

Kitiems asmenims naudotis autoriaus kūriniu (taip pat ir

vertimas į kitą kalbą turint tikslą kūrinį paskelbti) leidžiama

tik remiantis sutartimi su autoriumi arba jo teisių perėmėjų,

išskyrus įstatymų nurodytus atvejus.

Straipsnio pakeitimai:

LTSR ATP 1974.10.29 įsakas <N> VIII-2250

Nr.I-459; 1994.05.17.; Žin., 1994, Nr.44-805

529 straipsnis. Kūrinio vertimas į kitą kalbą

Versti kūrinį į kitą kalbą turint tikslą jį paskelbti

leidžiama tik autoriui arba jo teisių perėmėjui sutikus.

Lietuvos Respublikos kompetentingi organai, vadovaudamiesi

tarptautinėmis sutartimis, gali leisti versti kūrinius į

lietuvių kalbą.

Straipsnio pakeitimai:

LTSR ATP 1974.10.29 įsakas <N> VIII-2250,

LTSR ATP 1983.11.30 įsakas <N> X-5387,

Nr.I-459; 1994.05.17.; Žin., 1994, Nr.44-805

530 straipsnis. Vertėjo autorinė teisė

Vertėjui priklauso autorinė teisė į jo atliktą vertimą.

Straipsnio pakeitimai:

LTSR ATP 1974.10 29 įsakas <N> VIII-2250

Nr.I-459; 1994.05.17.; Žin., 1994, Nr.44-805

531 straipsnis. Autoriaus teisė į atlyginimą už naudojimąsi

jo kūriniu, išverstu į kitą kalbą

Teisė į atlyginimą už naudojimąsi kūriniu, išverstu į kitą

kalbą, originalo autoriui priklauso visais atvejais, išskyrus

įstatymų nurodytuosius.

Straipsnio pakeitimai:

LTSR ATP 1974.10.29 įsakas <N> VIII-2250

Nr.I-459; 1994.05.17.; Žin., 1994, Nr.44-805

532 straipsnis. Naudojimasis kūriniu be autoriaus sutikimo

ir nemokant autorinio atlyginimo

Be autoriaus sutikimo ir nemokant autorinio atlyginimo, bet

būtinai nurodant šaltinį, iš kurio paimta, ir autoriaus vardą,

jeigu jis nurodytas šaltinyje, leidžiama:

1) cituoti mokslo ir kritikos darbuose, mokymo leidiniuose

ištraukas iš išleistų mokslo, literatūros ir meno kūrinių tiek

originalo kalba, tiek ir išverstas tokios apimties, kuri

atitinka citavimo tikslus, taip pat cituoti laikraščių ir

žurnalų straipsnius spaudos apžvalgose;

2) panaudoti paskelbtus kūrinius kaip iliustracijas mokymo

leidiniuose, radijo ir televizijos mokomosiose laidose, garso ir

vaizdo įrašuose pagal mokymo poreikius ir laikantis gerų

papročių;

3) spausdinti periodinėje spaudoje, transliuoti per radiją,

televiziją ar kitais informacijos perteikimo kanalais paskelbtus

laikraščiuose, žurnaluose arba perduotus per radiją ar

televiziją straipsnius aktualiais ekonomikos, politikos ir

religijos klausimais, jeigu nėra konkretaus draudimo tai daryti;

4) spausdinti laikraščiuose, rodyti kine, transliuoti per

radiją ir televiziją viešai pasakytas politines kalbas ir teismo

procese pasakytas kalbas;

5) naudoti kūrinius teismo ir administraciniuose

procesuose;

6) informuoti periodinėje spaudoje, kine, per radiją ir

televiziją apie paskelbtus literatūros, mokslo ir meno kūrinius

(anotacija, referatas, apžvalga ir kitos dokumentinio

informavimo formos);

7) panaudoti literatūros ir meno kūrinius, kai iš jų

atlikimo ar eksponavimo vietos pateikiama informacija apie

visuomenės gyvenimo įvykius bei dienos įvykių apžvalgas

spaudoje, per radiją ar televiziją, jeigu tokį kūrinių naudojimą

pateisina informacijos pateikimo tikslas ir tai yra pagalbinė

informacijos pateikimo medžiaga;

8) negaunant pelno, reprodukuoti bibliotekose mokymo ir

mokslo tikslais nedidelius knygų fragmentus ir straipsnius,

paskelbtus periodiniuose leidiniuose;

9) išleisti paskelbtus kūrinius Brailio raštu, išskyrus

kūrinius, sukurtus specialiai šiam tikslui.

Straipsnio pakeitimai:

LTSR ATP 1974.10.29 įsakas <N> VIII-2250,

LTSR ATP 1977.02.23 įsakas <N> IX-1290

Nr.I-459; 1994.05.17.; Žin., 1994, Nr.44-805

533 straipsnis. Pasinaudojimas kūriniu asmeniniams

poreikiams

Leidžiama be autoriaus sutikimo ir nemokant autorinio

atlyginimo svetimą paskelbtą kūrinį atgaminti ar kitaip

pasinaudoti juo asmeniniams poreikiams.

Straipsnio pakeitimai:

Nr.I-459; 1994.05.17.; Žin., 1994, Nr.44-805

534 straipsnis. Pasinaudojimas svetimu kūriniu naujam

originaliam kūriniui sukurti

Asmeniui, pasinaudojusiam svetimu kūriniu naujam

originaliam kūriniui sukurti, priklauso autorinė teisė į jo

sukurtą kūrinį.

Ši teisė nekliudo kitiems asmenims naudotis tuo pačiu

kūriniu naujam kūriniui sukurti.

Straipsnio pakeitimai:

LTSR ATP 1983.11.30 įsakas <N> X-5387

Nr.I-459; 1994.05.17.; Žin., 1994, Nr.44-805

535 straipsnis. Naudojimasis kūriniu be autoriaus sutikimo,

mokant autorinį atlyginimą

Leidžiama be autoriaus sutikimo, bet nurodant jo pavardę ir

mokant autorinį atlyginimą:

1) paskelbtus kūrinius viešai atlikti; tačiau, jeigu

užmokesčio iš lankytojų neimama, autorius turi teisę į

atlyginimą tiktai Lietuvos Respublikos įstatymų nustatytais

atvejais;

2) paskelbtus kūrinius įrašyti į filmo juostelę, plokštelę,

magnetinę juostelę ar kitokį įtaisą, turint tikslą viešai

atgaminti, išskyrus naudojimąsi kūriniu kine, per radiją ar

televiziją (532 straipsnio 4 punktas);

3) kompozitoriui pasinaudoti išleistais literatūros

kūriniais muzikos kūriniams su tekstu sukurti; šiais atvejais

atlyginimą teksto autoriui moka organizacija, kuri naudojasi

tokiu kūriniu;

4) išleistais vaizduojamojo meno kūriniais, taip pat

fotografijos kūriniais naudotis pramonės dirbiniuose; šiais

atvejais nurodyti autoriaus pavardę nebūtina.

Straipsnio pakeitimai:

LTSR ATP 1983.11.30 įsakas <N> X-5387

536 straipsnis. Autorinės teisės galiojimo laikas

Autorinė teisė galioja visą autoriaus gyvenimą ir 50 metų

po jo mirties. Jeigu kūrinys paskelbtas pseudonimu arba

anonimiškai (nenurodant autoriaus vardo), tai autorinė teisė į

tokį kūrinį galioja 50 metų po kūrinio paskelbimo. Abiem šiais

atvejais autorinės teisės galiojimo laikas skaičiuojamas nuo

sausio 1 dienos po tų metų, kuriais autorius mirė arba buvo

paskelbtas kūrinys.

Jeigu anonimiškai arba pseudonimu paskelbto kūrinio

autoriaus asmenybė nekelia abejonių arba tokio kūrinio autorius

paskelbia tikrąjį savo vardą per nurodytą terminą, tai autorinės

teisės galiojimo laikas skaičiuojamas 50 metų po autoriaus

mirties.

Autorinė teisė paveldima. Pagal paveldėjimą nepereina

autorystės teisė, teisė į autoriaus vardą ir teisė į kūrinio

neliečiamybę.

Autorystės, autoriaus vardo ir kūrinio neliečiamybės

apsauga neterminuota.

Straipsnio pakeitimai:

LTSR ATP 1974.10.29 įsakas <N> VIII-2250

Nr.I-459; 1994.05.17.; Žin., 1994, Nr.44-805

537 straipsnis. Autorinės teisės į kolektyvinį kūrinį

galiojimo laikas

Autorinė teisė į kolektyvinį kūrinį galioja visą kiekvieno

iš autorių gyvenimą ir pereina pagal paveldėjimą.

Kiekvieno bendraautorio įpėdiniai naudojasi autorine teise

50 metų, kurie skaičiuojami nuo sausio 1 dienos po tų metų,

kuriais mirė paskutinysis bendraautoris.

Straipsnio pakeitimai:

LTSR ATP 1974.10.29 įsakas <N> VIII-2250

Nr.1-495; 1994.05.17.; Žin., 1994, Nr.44-805

538 straipsnis. Juridinių asmenų autorinės teisės galiojimo

laikas

Juridinio asmens autorinė teisė galioja 50 metų nuo kūrinio

paskelbimo dienos. Juridinį asmenį reorganizavus, jam

priklausiusi autorinė teisė pereina jo teisių perėmėjui, o

juridinį asmenį likvidavus, turtinės teisės pereina jas

įgijusiems asmenims.

Straipsnio pakeitimai:

Nr.I-459; 1994.05.17.; Žin., 1994, Nr.44-805

539 straipsnis. Asmeninių neturtinių autoriaus teisių

gynimas

Jeigu pasinaudojama svetimu kūriniu be sutarties su

autoriumi ar jo teisių perėmėju (528 straipsnis) arba

nesilaikoma sąlygų naudotis kūriniu be autoriaus sutikimo (532

straipsnis), taip pat jeigu pažeidžiama kūrinio neliečiamybė

(520 straipsnis) ar kitos asmeninės neturtinės teisės, autorius,

o jam mirus, teisių perėmėjas ir kiti asmenys, nurodyti šio

kodekso 521 straipsnyje, turi teisę reikalauti, kad pažeistoji

teisė būtų atstatyta (būtų padaryti atitinkami ištaisymai,

paskelbta spaudoje ar kitokiu būdu apie pažeidimą) arba būtų

uždrausta kūrinį paskelbti, ar būtų nutrauktas jo platinimas.

Autorinių teisių pažeidėjas privalo atlyginti pažeidimu

padarytą nematerialinę žalą, kurios dydį, išreikštą pinigais,

nustato teismas. Žalos atlyginimo dydis kiekvienu atveju neturi

būti mažesnis negu penki šimtai litų ir ne didesnis negu dešimt

tūkstančių litų.

Neteisėtai atgaminti kūrinio egzemplioriai gali būti teismo

sprendimu konfiskuoti ir sunaikinti. Taip pat gali būti

konfiskuotos techninės priemonės, kurios buvo iš esmės

naudojamos kūriniams neteisėtai atgaminti.

Straipsnio pakeitimai:

LTSR ATP 1974.10.29 įsakas <N> VIII-2250

Nr.I-459; 1994.05.17.; Žin., 1994, Nr.44-805

540 straipsnis. Turtinių autoriaus teisių gynimas

Jeigu autoriaus teisių pažeidimas padaro autoriui arba jo

teisių perėmėjui nuostolių (227 straipsnis), tai nepaisant

reikalavimų, nurodytų šio kodekso 539 straipsnyje, autorius arba

jo teisių perėmėjas turi teisę reikalauti nuostolius atlyginti.

Visais atvejais išieškomos autoriaus arba jo teisių perėmėjo

naudai visos pajamos, kurias pažeidėjas gavo arba galėjo gauti,

neteisėtai naudodamasis kūriniu. Neteisėtai atgaminto kūrinio

egzemplioriai gali būti perduoti autoriui arba jo teisių

perėmėjui kaip padarytos žalos atlyginimas.

Straipsnio pakeitimai:

LTSR ATP 1974.10.29 įsakas <N> VIII-2250

Nr.I-459; 1994.05.17.; Žin., 1994, Nr.44-805

541 straipsnis. Valstybės išpirkimas autorinės teisės

Autorinę teisę į kūrinio išleidimą, viešą jo atlikimą ir

kitokį naudojimąsi juo valstybė gali priverstinai išpirkti iš

autoriaus ar jo įpėdinių pagal specialų kiekvienu atskiru atveju

Lietuvos Respublikos Vyriausybės nutarimą.

Tvarką ir sąlygas naudotis kūriniais, į kuriuos autorinė

teisė išpirkta, nustato Lietuvos Respublikos įstatymai.

542 straipsnis. Kūrinio paskelbimas valstybės nuosavybe

Kūrinys, kurio atžvilgiu pasibaigė autorinės teisės

galiojimo terminas, gali būti Lietuvos Respublikos Vyriausybės

nutarimu paskelbtas valstybės nuosavybe. Tvarką ir sąlygas

naudotis kūriniais, kurie paskelbti valstybės nuosavybe, nustato

Lietuvos Respublikos įstatymai.

Straipsnio pakeitimai:

LTSR ATP 1974.10.29 įsakas <N> VIII-2250

Keturiasdešimt šeštasis skirsnis

AUTORINĖS SUTARTYS

543 straipsnis. Autorinė sutartis

Kiti asmenys gali naudotis kūriniu jo nekeisdami arba jį

perdirbdami, taip pat į kitą kalbą išverstu kūriniu tik sudarę

sutartį su autoriumi arba jo teisių perėmėju, išskyrus šio

kodekso 529 straipsnio antrojoje dalyje ir 532 straipsnyje

nurodytus atvejus.

Autorinės sutartys gali būti dviejų tipų:

1) autorinė sutartis dėl kūrinio perdavimo pasinaudoti;

2) autorinė licencinė sutartis.

Autorine sutartimi dėl kūrinio perdavimo pasinaudoti

autorius arba jo teisių perėmėjas perduoda arba autorius

įsipareigoja sukurti ir sutartyje nurodytu terminu kūrinį

perduoti kitam asmeniui (kontrahentui) pasinaudoti juo sutartyje

sulygtu būdu, o kontrahentas įsipareigoja kūriniu pasinaudoti ar

pradėti juo naudotis sutartyje nustatytu terminu ir sumokėti

autoriui arba jo teisių perėmėjui atlyginimą.

Autorine licencine sutartimi autorius arba jo teisių

perėmėjas suteikia kitam asmeniui teisę pasinaudoti kūriniu,

taip pat išverstu į kitą kalbą arba perdirbtu, tiek, kiek

sutartyje sulygta, ir sutartyje nustatytu terminu, o šis

įsipareigoja sumokėti atlyginimą už šios teisės suteikimą arba

už pasinaudojimą kūriniu sutartyje numatyta forma.

Straipsnio pakeitimai:

LTSR ATP 1974.10.29 įsakas <N> VIII-2250

Nr.I-459; 1994.05.17.; Žin., 1994, Nr.44-805

544 straipsnis. Autorinių sutarčių dėl kūrinio perdavimo

pasinaudoti rūšys

Yra šios autorinių sutarčių dėl kūrinio perdavimo

pasinaudoti rūšys:

1) sutartis dėl originalaus kūrinio išleidimo arba

pakartotinio išleidimo (leidybos sutartis);

2) sutartis dėl kūrinio viešo atlikimo (pastatymo

sutartis);

3) sutartis dėl kūrinio panaudojimo kino filme, televizijos

ar videofilme (scenarijaus sutartis), taip pat radijo ar

televizijos laidoje;

4) sutartis dėl meno kūrinio sukūrimo (dailės,

architektūros, dizaino kūrinio užsakymo sutartis);

5) sutartis dėl dailės kūrinio panaudojimo pramonėje;

6) kitos sutartys dėl literatūros, mokslo ar meno kūrinių

perdavimo pasinaudoti kuriuo nors kitu būdu.

Straipsnio pakeitimai:

LTSR ATP 1974.10.29 įsakas <N> VIII-2250,

LTSR ATP 1983.11.30 įsakas <N> X-5387

Nr.I-459; 1994.05.17.; Žin., 1994, Nr.44-805

545 straipsnis. Autorinės sutarties forma

Autorinė sutartis turi būti rašytinė.

Rašytinė forma neprivaloma sutartims dėl kūrinio paskelbimo

periodiniuose leidiniuose ir enciklopediniuose žodynuose.

Straipsnio pakeitimai:

Nr.I-459; 1994.05.17.; Žin., 1994, Nr.44-805

546 straipsnis. Autorinės sutarties sąlygos

Autorinėje sutartyje gali būti:

1) aptarti kūrinio panaudojimo būdai ir sąlygos;

2) nustatyti kūrinio perdavimo, jo aprobavimo terminai ir

tvarka;

3) nustatytas autorinio atlyginimo dydis, atlyginimo

sumokėjimo terminai ir tvarka;

4) kitos sąlygos, lemiančios sutarties šalių tarpusavio

santykius.

Straipsnio pakeitimai:

LTSR ATP 1974.10.29 įsakas <N> VIII-2250

Nr.I-459; 1994.05.17.; Žin., 1994, Nr.44-805

547 straipsnis. Autorinio atlyginimo pagal autorinę sutartį

dydis

Autorinio atlyginimo, mokamo pagal autorinę sutartį, dydis

nustatomas šalių susitarimu.

Straipsnio pakeitimai:

Nr.I-459; 1994.05.17.; Žin., 1994, Nr.44-805

548 straipsnis. Kūrinio perdavimas ir aprobavimas

Pagal autorinę sutartį dėl kūrinio perdavimo pasinaudoti

autorius privalo sukurti jam užsakytą kūrinį pagal sutartyje

sulygtas sąlygas ir perduoti jį kontrahentui sutartyje nustatytu

terminu ir sulygta tvarka.

Kontrahentas privalo ne vėliau kaip iki autorinėje

sutartyje nustatyto termino raštu pranešti autoriui apie

perduoto jam kūrinio aprobavimą arba apie atmetimą sutartyje

numatytais pagrindais. Kontrahentas gali reikalauti pataisyti

kūrinį, tiksliai nurodydamas reikalaujamų pataisymų esmę pagal

sutarties sąlygas. Jeigu rašytinis pranešimas autoriui sutartyje

nustatytu terminu nepasiųstas, tai kūrinys laikomas kontrahento

aprobuotu.

Straipsnio pakeitimai:

LTSR ATP 1974.10.29 įsakas <N> VIII-2250

Nr.I-459; 1994.05.17.; Žin., 1994, Nr.44-805

549 straipsnis. Trečiųjų asmenų naudojimosi kūriniu, dėl

kurio sudaryta sutartis, apribojimas

Autorius, sudaręs sutartį dėl kūrinio perdavimo

pasinaudoti, be rašytinio antrosios šalies sutikimo neturi

teisės perduoti sutartyje nurodyto kūrinio ar jo dalies

tretiesiems asmenims panaudoti tuo pačiu būdu, kuris sulygtas

sutartyje, ar kitu būdu, jeigu ko kita neaptarta sutartyje.

Tokio apribojimo terminas nustatomas sutartyje. Jeigu terminas

sutartyje neapibrėžtas, tai laikoma, kad sutartyje dėl kūrinio

perdavimo pasinaudoti tai yra trejų metų terminas, o licencinėje

sutartyje - penkerių metų terminas.

Straipsnio pakeitimai:

LTSR ATP 1974.10.29 įsakas <N> VIII-2250

Nr.I-459; 1994.05.17.; Žin., 1994, Nr.44-805

550 straipsnis. Kontrahento pareiga pasinaudoti kūriniu

Pagal autorinę sutartį dėl kūrinio perdavimo pasinaudoti

kontrahentas privalo pasinaudoti kūriniu arba pradėti juo

naudotis sutartyje sulygtu būdu per toje pačioje sutartyje

nustatytą terminą. Jeigu kūrinio panaudojimo terminas sutartyje

nenustatytas, tai jis yra dveji metai nuo tos dienos, kurią

kontrahentas aprobavo kūrinį.

Straipsnio pakeitimai:

LTSR ATP 1974.10.29 įsakas <N> VIII-2250

Nr.I-459; 1994.05.17.; Žin., 1994, Nr.44-805

551 straipsnis. Autoriaus atsakomybė už sutarties pažeidimą

Autorius privalo grąžinti gautą pagal sutartį dėl kūrinio

perdavimo pasinaudoti autorinį atlyginimą, jeigu kita šalis

nutraukia sutartį dėl to, kad autorius:

1) dėl savo kaltės neperdavė jai kūrinio sutartyje

nustatytu terminu;

2) užsakytą kūrinį sukūrė ne pagal sutarties sąlygas arba

nesąžiningai;

3) atsisakė kūrinį pataisyti kontrahento reikalavimu pagal

sutarties sąlygas;

4) pažeidė pareigą pačiam sukurti kūrinį;

5) pažeidė taisykles, nustatytas šio kodekso 549

straipsnyje.

Jeigu kita šalis atmetė kūrinį, remdamasi sutartyje

numatytais pagrindais (543 straipsnis), ir per teismą neįrodė

autoriaus nesąžiningumo kuriant užsakytą kūrinį, tai gautas

pagal sutartį atlyginimas autoriui paliekamas visas.

Straipsnio pakeitimai:

LTSR ATP 1974.10.29 įsakas <N> VIII-2250

Nr.I-459; 1994.05.17.; Žin., 1994, Nr.44-805

552 straipsnis. Kontrahento atsakomybė už sutarties

pažeidimą

Jeigu sutartyje dėl kūrinio perdavimo pasinaudoti

kontrahentas nustatytu terminu nepasinaudoja ar nepradeda

naudotis aprobuotu kūriniu, jis autoriaus reikalavimu privalo

sumokėti visą sulygtą atlyginimą. Šiuo atveju autorius taip pat

turi teisę atsisakyti sutarties ir reikalauti grąžinti perduotus

pagal sutartį kūrinio egzempliorius. Kontrahentas atleidžiamas

nuo pareigos sumokėti autoriui atlyginimo dalį, kurią autorius

turėtų gauti pradėjus naudotis kūriniu, jeigu kontrahentas

įrodo, kad negalėjo pasinaudoti kūriniu dėl aplinkybių,

priklausančių nuo autoriaus.

Straipsnio pakeitimai:

LTSR ATP 1974.10.29 įsakas <N> VIII-2250

Nr.I-459; 1994.05.17.; Žin., 1994, Nr.44-805

553 straipsnis. Autorinė teisė ir nuosavybės teisė į meno

kūrinį ir rankraščio originalą

Autoriui priklauso autorinė teisė į meno kūrinio, rašytojo

ar kompozitoriaus rankraščio originalą, į kurį nuosavybės teisę

įgijo kitas asmuo. Autorius taip pat turi neperduodamą teisę į

dalį pajamų, kurios gaunamos kiekvieną kartą parduodant

originalų kūrinį, jeigu sudarant pirkimo-pardavimo sutartį kaip

pirkėjas, tarpininkas ar įkainotojas dalyvauja antikvaras arba

aukciono vadovas ir pardavimo kaina ne mažesnė negu penki šimtai

litų. Kūrinio autoriui priklausanti dalis sudaro 5 procentus

kūrinio pardavimo kainos.

Autorius turi teisę reikalauti, kad kūrinio savininkas

suteiktų jam teisę atgaminti kūrinį, jeigu ko kita nenumato

sudaryta sutartis.

Kūrinio savininkas turi teisę be išankstinio autoriaus

sutikimo viešai eksponuoti kūrinį, jeigu toks eksponavimas

nebuvo autoriaus uždraustas perduodant kūrinį.

Straipsnio pakeitimai:

Nr.I-459; 1994.05.17.; Žin., 1994, Nr.44-805

554 straipsnis. Vaizduojamojo meno kūrinyje pavaizduoto

asmens interesų apsauga

Paskelbti, atgaminti ir platinti vaizduojamojo meno kūrinį,

kuriame pavaizduotas kitas asmuo, leidžiama tik pavaizduotajam

asmeniui sutinkant, o jei jis miręs - sutinkant jo vaikams ir

tebesančiam gyvam jo sutuoktiniui, o jei ir jų nėra - sutinkant

jo tėvams. Tokio sutikimo nereikia, jeigu pavaizduotasis asmuo

pozavo autoriui už atlyginimą.

Straipsnio pakeitimai:

Nr.I-459; 1994.05.17.; Žin., 1994, Nr.44-805

555 straipsnis. Naudojimosi pagal užsakymus sukurtais

architektūros, inžinerijos ar kitokiais

techniniais planais tvarka

Pagal užsakymus sukurtais architektūros, inžinerijos ar

kitokiais techniniais planais, brėžiniais ir piešiniais

užsakovas gali naudotis savo reikalams, jeigu sudaryta su

autoriumi sutartis nenumato ko kita.

Straipsnio pakeitimai:

Nr.I-459; 1994.05.17.; Žin., 1994, Nr.44-805

556 straipsnis. Autorinė licencinė sutartis dėl suteikimo

teisės pasinaudoti kūriniu išverčiant jį

į kitą kalbą arba perdirbant

Autorinės licencinės sutarties dėl suteikimo teisės

pasinaudoti kūriniu išverčiant jį į kitą kalbą arba perdirbant į

kitos rūšies kūrinį (pvz., pasakojamąjį kūrinį perdirbant į

dramos kūrinį ar scenarijų ir atvirkščiai) sąlygas nustato

šalys, ją sudarydamos.

Straipsnio pakeitimai:

LTSR ATP 1974.10.29 įsakas <N> VIII-2250

Nr.I-459; 1994.05.17.; Žin., 1994, Nr.44-805

Penktasis skyrius

Keturiasdešimt septintasis skirsnis

TEISĖ Į ATRADIMĄ

(neteko galios) Nr.I-372; 1994.01.18.; Žin., 1994, Nr.8-120

557 straipsnis. Autoriaus teisių įgyvendinimas

Mokslo, literatūros ir meno kūrinių autoriai savo teises

įgyvendina patys, sudarydami sutartis su kūrinių naudotojais.

Jie gali taip pat pavedimo sutartimi pavesti realizuoti jiems

priklausančias teises autorinių teisių apsaugos organizacijoms,

kitiems juridiniams ir fiziniams asmenims.

Autorinių teisių apsaugos organizacijos, laikydamosi savo

įstatų ir su autoriais sudarytų sutarčių:

1) sudaro sutartis su trečiaisiais asmenimis dėl kūrinio

panaudojimo;

2) susitaria su kūrinių naudotojais dėl autorinio

atlyginimo dydžio, mokėjimo termino ir tvarkos;

3) kaupia ir moka autoriams atlyginimą, kompensacijas ir

kitas jiems priklausančias sumas;

4) imasi priemonių pažeistoms autorių teisėms ginti.

Pagal pasirašytas dvišales arba daugiašales sutartis su

užsienio autoriams atstovaujančiomis organizacijomis autorinių

teisių apsaugos organizacijos įgyvendina užsienio autorių teises

Lietuvos Respublikos teritorijoje, imasi priemonių pažeistoms jų

teisėms ginti.

Straipsnio pakeitimai:

Nr.I-459; 1994.05.17.; Žin., 1994, Nr.44-805

PENKTASIS SKYRIUS

Keturiasdešimt septintasis skirsnis

SPEKTAKLIŲ REŽISIERIŲ, ARTISTŲ, GARSO IR VAIZDO ĮRAŠŲ GAMINTOJŲ

TEISĖS (GRETUTINĖS AUTORINĖMS TEISĖS)

558 straipsnis. Apsaugos subjektai

Šiame skyriuje nurodytos spektaklių režisierių, artistų,

garso ir vaizdo įrašų gamintojų teisės ginamos, jeigu tai

nepažeidžia atliekamų kūrinių autorių teisių.

Spektaklio režisierius - tai asmuo, kuris sukuria teatro,

baleto, operos, cirko, lėlių, estrados arba kitokį spektaklį.

Artistas - tai aktorius, dirigentas, dainininkas arba kitas

asmuo, kuris atlieka literatūros arba meno kūrinį, cirko ar

lėlių numerį.

Garso ar vaizdo įrašų gamintojas - tai fizinis ar juridinis

asmuo, kuris techninėmis priemonėmis pirmą kartą fiksuoja

spektaklius, atliekamų kūrinių garsą ar vaizdą, garsą ir vaizdą

ant materialių objektų, turėdamas tikslą tuos įrašus naudoti,

platinti.

Straipsnio pakeitimai:

Nr.I-459; 1994.05.17.; Žin., 1994, Nr.44-805

559 straipsnis. Spektaklių režisierių ir artistų asmeninės

neturtinės teisės

Spektaklių režisieriai ir artistai turi teisę į autoriaus

vardą, autorystės teisę į spektaklį ir kūrinių atlikimą.

Šios teisės neatskiriamai susijusios su režisieriaus ir

artisto asmenybe, jos neperduodamos kitiems asmenims ir galioj

neribotą laiką.

Po režisieriaus ar artisto mirties asmeninių neturtinių

teisių apsaugą atlieka įpėdiniai, atitinkamos visuomeninės ir

valstybinės organizacijos bei visuomenė.

Straipsnio pakeitimai:

Nr.I-459; 1994.05.17.; Žin., 1994, Nr.44-805

560 straipsnis. Spektaklio ar kito kūrinio atlikimo

įrašymas, įrašo naudojimas irtransliavimas

Daryti spektaklio ar kito kūrinio atlikimo vaizdo, garso,

vaizdo ir garso įrašus techninėmis priemonėmis, turint tikslą

juos naudoti, atgaminti ar platinti, taip pat transliuoti

spektaklį ar kito kūrinio atlikimą, taip pat ir jų įrašą, per

radiją, televiziją, kabelinę ar palydovinę televiziją leidžiama

tik, jei sutinka režisierius ar artistas.

Jeigu kūrinį atlieka kolektyvas (choras, ansamblis,

orkestras, aktorių trupė ir pan.), sutikimą transliuoti, daryti

įrašus, juos atgaminti ir platinti duoda spektaklio režisierius,

dirigentas, solistas, kolektyvo atstovai arba grupės vadovas.

Toks sutikimas įforminamas rašytine sutartimi, kurioje numatomos

įrašų panaudojimo sąlygos ir sulygtas atlyginimas.

Jeigu artistas atliko, režisierius režisavo kūrinį, eidami

tarnybines pareigas, tai įrašų gaminimo, naudojimo, atgaminimo

ir platinimo sąlygas lemia sudaryta darbo sutartis ir kitos

papildomos sutartys.

Specialaus leidimo nereikia transliuoti spektaklio arba

kito kūrinio atlikimo įrašui, padarytam turint tikslą perduoti

per radiją, televiziją, kabelinę ar palydovinę televiziją, jeigu

tai numatyta režisieriaus ar artisto sudarytoje sutartyje dėl

spektaklio ar kito kūrinio atlikimo įrašymo.

Straipsnio pakeitimai:

LTSR ATP 1983.11.30 įsakas <N> X-5387

Nr.I-459; 1994.05.17.; Žin., 1994, Nr.44-805

561 straipsnis. Garso ir vaizdo įrašų gamintojų teisės

Garso ir vaizdo įrašų gamintojai turi teisę leisti naudoti

jų padarytus įrašus, leisti transliuoti įrašus per radiją,

televiziją, kabelinę televiziją, palydovines sistemas, viešai

atgaminti įrašus šiems platinti.

Jeigu įrašas teisėtai platinamas per prekybos tinklą, tai

tokį įrašą be gamintojo sutikimo leidžiama naudoti viešose

vietose, išskyrus spektaklius. Tokiu atveju turi būti mokamas

įrašo gamintojui, režisieriui ir artistams atlyginimas. Šio

atlyginimo tarifai ir mokėjimo tvarka nustatomi bendru

kūrybinių, autorių teisių gynimo organizacijų ir Lietuvos

Respublikos kultūros ministerijos susitarimu.

Garso ir vaizdo įrašų gamintojas gali informuoti visuomenę

apie savo teises, kiekvieną įrašo egzempliorių žymėdamas ženklu

P apskritime, nurodydamas pirmojo įrašo paskelbimo metus ir

įrašo gamintojo pavadinimą.

Straipsnio pakeitimai:

Nr.I-459; 1994.05.17.; Žin., 1994, Nr.44-805

562 straipsnis. Spektaklių režisierių, artistų, garso ir

vaizdo įrašų gamintojų teisių galiojimo laikas

Spektaklių režisierių, artistų, garso ir vaizdo įrašų

gamintojų turtinės teisės (559 ir 560 straipsniai) galioja 50

metų, kurie skaičiuojami nuo įrašo paskelbimo ar transliacijos

metų pabaigos, o teisė į spektaklį ar kito kūrinio atlikimą,

nefiksuotus garso ar vaizdo įrašuose, - nuo pabaigos metų, kada

pirmą kartą spektaklis ar kitas kūrinys buvo viešai atlikti.

Straipsnio pakeitimai:

Nr.I-459; 1994.05.17.; Žin., 1994, Nr.44-805

563 straipsnis. Spektaklių režisierių, artistų ir garso bei

vaizdo įrašų gamintojų teisių apribojimas

Leidžiama be spektaklio režisieriaus, artisto, garso ir

vaizdo įrašo gamintojo sutikimo naudoti teisėtai pagamintus

įrašus arba ištraukas iš jų mokymo, mokslo, informacijos

tikslams arba asmeniniams poreikiams.

Straipsnio pakeitimai:

Nr.I-459; 1994.05.17.; Žin., 1994, Nr.44-805

564 straipsnis. Teisių įgyvendinimas

Spektaklių režisieriai, artistai, garso ir vaizdo

gamintojai savo teises gali įgyvendinti 557 straipsnyje numatyta

tvarka.

Straipsnio pakeitimai:

Nr.I-459; 1994.05.17.; Žin., 1994, Nr.44-805

565 straipsnis. Teisių gynimas

Pažeidus spektaklių režisierių, artistų ir garso bei vaizdo

įrašų gamintojų teises, taikomos teisių gynimo priemonės,

numatytos šio kodekso 539 ir 540 straipsniuose.

Straipsnio pakeitimai:

Nr.I-459; 1994.05.17.; Žin., 1994, Nr.44-805

566 straipsnis. Užsieniečių režisierių, artistų, garso ir

vaizdo įrašų gamintojų teisės

Užsieniečių režisierių, artistų, garso ir vaizdo įrašų

gamintojų teisės į įrašus, padarytus už Lietuvos Respublikos

ribų, Lietuvos Respublikos teritorijoje saugomos, vadovaujantis

Lietuvos Respublikos sudarytomis sutartimis.

Straipsnio pakeitimai:

Nr.I-459; 1994.05.17.; Žin., 1994, Nr.44-805

Šeštasis skyrius

Keturiasdešimt aštuntasis skirsnis

TEISĖ Į IŠRADIMĄ, RACIONALIZACINĮ PASIŪLYMĄ

IR PRAMONINĮ PAVYZDĮ

(Panaikintas)

** Antraštė LTSR ATP 1983.11.30 įsako <N> X-5387 redakcija

Nr.I-372; 1994.01.18; Žin., 1994, Nr.8-120

Septintasis skyrius

Keturiasdešimt devintasis skirsnis

PAVELDĖJIMO TEISĖ

567 straipsnis. Paveldėjimo pagrindai

Paveldima pagal įstatymą ir pagal testamentą.

Pagal įstatymą paveldima, kada ir kiek tai nepakeista

testamentu.

Jeigu nėra nei įstatyminių, nei testamentinių įpėdinių,

arba nė vienas įpėdinis nepriėmė palikimo, arba testatorius iš

visų įpėdinių atėmė teisę paveldėti, mirusiojo turtas

paveldėjimo teise pereina valstybei.

568 straipsnis. Palikimo atsiradimas

Palikimas atsiranda, palikėjui mirus arba paskelbus jį

mirusiu.

569 straipsnis. Palikimo atsiradimo laikas

Palikimo atsiradimo laiku laikomas palikėjo mirties

momentas, o tuo atveju, kai palikėjas paskelbiamas mirusiu, -

diena, nurodyta šio kodekso 21 straipsnio trečiojoje dalyje.

Jeigu negalima nustatyti, kuris iš dviejų ar daugiau asmenų

mirė pirmiau, visi jie laikomi mirusiais tuo pačiu metu, ir

teisių perėmimas tarp jų neatsiranda.

Straipsnio pakeitimai:

Nr.I-459; 1994.05.17.; Žin., 1994, Nr.44-805

570 straipsnis. Palikimo atsiradimo vieta

Palikimo atsiradimo vieta laikoma paskutinė nuolatinė

palikėjo gyvenamoji vieta (17 straipsnis), o jeigu ji nežinoma,

- turto arba pagrindinės jo dalies buvimo vieta.

571 straipsnis. Fiziniai asmenys, galintys būti įpėdiniais

Įpėdiniais gali būti:

paveldint pagal įstatymą, - fiziniai asmenys, kurie yra

gyvi palikėjo mirties momentu, taip pat palikėjo vaikai, gimę po

jo mirties;

paveldint pagal testamentą, - fiziniai asmenys, kurie yra

gyvi palikėjo mirties momentu, taip pat kurie buvo pradėti, jam

esant gyvam, ir gimė po jo mirties.

Straipsnio pakeitimai:

Nr.I-459; 1994.05.17.; Žin., 1994, Nr.44-805

572 straipsnis. Fiziniai asmenys, neturintys teisės

paveldėti

Neturi teisės paveldėti nei pagal įstatymą, nei pagal

testamentą fiziniai asmenys, kurie priešingais teisei savo

veiksmais, nukreiptais prieš palikėją, kurį nors iš jo įpėdinių

ar prieš testamente išreikštos palikėjo paskutinės valios

įgyvendinimą, prisidėjo prie jų pašaukimo paveldėti, jeigu šios

aplinkybės patvirtintos teismine tvarka.

Negali paveldėti pagal įstatymą tėvai po savo vaikų

mirties, jeigu šių vaikų atžvilgiu palikimo atsiradimo momentu

iš jų atimtos tėvystės teisės, taip pat tėvai ir pilnamečiai

vaikai, kurie piktybiškai vengė vykdyti pagal įstatymą jiems

tenkančią pareigą išlaikyti palikėją, jeigu ta aplinkybė

patvirtinta teismine tvarka.

Taisyklės, nustatytos šio straipsnio pirmojoje dalyje,

taikomos taip pat ir teisei į testamentinę išskirtinę (579

straipsnis).

Straipsnio pakeitimai:

Nr.I-459; 1994.05.17.; Žin., 1994, Nr.44-805

573 straipsnis. Įstatyminiai įpėdiniai

Paveldint pagal įstatymą, įpėdiniai lygiomis dalimis yra:

1) pirmosios eilės - mirusiojo vaikai (tarp jų ir

įvaikiai), sutuoktinis ir tėvai (įtėviai). Prie pirmosios eilės

įpėdinių priskiriamas taip pat ir mirusiojo vaikas, gimęs po jo

mirties;

2) antrosios eilės - mirusiojo senoliai iš tėvo ir iš

motinos pusės, mirusiojo vaikaičiai, taip pat nedarbingi

asmenys, kurie buvo mirusiojo išlaikomi ne mažiau kaip vienerius

metus iki jo mirties. Išlaikytiniai nenušalina nuo paveldėjimo

trečiosios, ketvirtosios ir penktosios eilės įpėdinių. Jeigu

antrosios eilės įpėdiniai yra vien tik išlaikytiniai, jie

paveldi kartu bei lygiomis dalimis su šaukiamosios paveldėti

trečiosios, ketvirtosios ar penktosios eilės įpėdiniais;

3) trečiosios eilės - mirusiojo broliai ir seserys,

provaikaičiai, proseneliai ir prosenelės iš tėvo ir iš motinos

pusės;

4) ketvirtosios eilės - mirusiojo brolio ar sesers vaikai

(sūnėnai ar dukterėčios), taip pat mirusiojo tėvo motinos

broliai ir seserys (dėdės ir tetos) iš tėvo ir iš motinos pusės;

5) penktosios eilės - mirusiojo tėvo ar motinos brolių ir

seserų vaikai (pusbroliai ir pusseserės) iš tėvo ir iš motinos

pusės.

Antrosios eilės įpėdiniai šaukiami paveldėti pagal

įstatymus tik, jei nėra pirmosios eilės įpėdinių arba jei šie

nepriėmė palikimo ar jo atsisakė, taip pat tuo atveju, kai iš

visų pirmosios eilės įpėdinių atimta paveldėjimo teisė (572 ir

575 straipsniai).

Trečiosios eilės įpėdiniai šaukiami paveldėti pagal

įstatymus tik, jei nėra antrosios eilės įpėdinių, ketvirtosios

eilės - jei nėra trečiosios eilės įpėdinių, penktosios eilės -

jei nėra ketvirtosios eilės įpėdinių.

Palikėjo vaikaičiai ir provaikaičiai, proseneliai ir

prosenelės, sūnėnai ir dukterėčios bei pusbroliai ir puseserės

paveldi tą dalį, kuri būtų priklausiusi mirusiajam šaukiamos

eilės įpėdiniui paveldint pagal įstatymus. Įvaikiai ir jų

palikuonys, paveldint po įtėvio (įmotės) ar jų giminačių

mirties, prilyginami įtėvių vaikams ir jų palikuonims. Jie

nepaveldi pagal įstatymus po savo tėvų ir kitų aukštutinės

linijos giminaičių pagal kilmę, taip pat po savo seserų pagal

kilmę mirties.

Įtėviai ir jų giminaičiai, paveldint po įvaikio ar jo

palikuonių mirties, prilyginami tėvams ir kitiems giminaičiams

pagal kilmę. Įvaikio tėvai ir kiti jo aukštutinės linijos

giminaičiai pagal kilmę nepaveldi pagal įstatymus po įvaikio ar

jo palikuonių mirties.

Straipsnio pakeitimai:

Nr.I-459; 1994.05.17.; Žin., 1994, Nr.44-805

574 straipsnis. Namų apstatymo ir apyvokos reikmenų

paveldėjimas

Įprastinio namų apstatymo ir apyvokos reikmenys pereina

įstatyminiams įpėdiniams, nepriklausomai nuo jų eilės ir

paveldimos dalies, jeigu jie gyveno kartu su palikėju iki jo

mirties ne mažiau kaip vienerius metus.

575 straipsnis. Fizinio asmens teisė palikti testamenu savo

turtą savo nuožiūra

Kiekvienas fizinis asmuo gali testamentu palikti visą savo

turtą arba jo dalį (neišskiriant ir įprastinio namų apstatymo

bei apyvokos reikmenų) vienam ar keliems asmenims, tiek

priklausantiems prie įstatyminių įpėdinių rato, tiek ir

nepriklausantiems prie jo, taip pat valstybei arba atskiroms

įmonėms, įstaigoms ir organizacijoms.

Testatorius gali testamente atimti paveldėjimo teisę iš

vieno, kelių ar visų įstatyminių įpėdinių.

Jeigu testatorius nenurodė kiekvieno iš testamentinių

įpėdinių dalių, turtas dalijamas tarp jų lygiomis dalimis.

Jeigu paveldimas turtas testamente paskirstytas taip, kad

visos dalys, kartu paimtos, viršija viso turto apimtį, tai

kiekvieno įpėdinio dalis atitinkamai sumažinama.

Straipsnio pakeitimai:

Nr.I-459; 1994.05.17.; Žin., 1994, Nr.44-805

576 straipsnis. Teisė į privalomąją palikimo dalį

Neplnamečiai arba nedarbingi palikėjo vaikai (jų tarpe ir

įvaikiai), taip pat nedarbingi mirusiojo sutuoktinis, tėvai

(įtėviai) ir išlaikytiniai paveldi, nepriklausomai nuo

testamento turinio, ne mažiau kaip dvi trečiąsias tos dalies,

kuri kiekvienam iš jų tektų, paveldint pagal įstatymą

(privalomoji dalis).

Nustatant privalomosios dalies dydį, atsižvelgiama ir į

paveldimo turto, susidedančio iš įprastinio namų apstatymo ir

apyvokos reikmenų, vertę.

577 straipsnis. Antrinio įpėdinio paskyrimas

Testatorius turi teisę nurodyti testamente kitą įpėdinį tam

atvejui, jeigu jo paskirtas testamente įpėdinis numirs prieš

palikimo atsiradimą arba nepriims palikimo.

578 straipsnis. Likusios testamentu nepaskirtos turto

dalies paveldėjimas

Testatoriaus turto dalis, kuri lieka testamentu nepaskirta,

padalijama tarp įstatyminių įpėdinių, šaukiamų paveldėti pagal

šio kodekso 573 ir 574 straipsniuose nustatytas taisykles.

Prie šių įpėdinių priklauso ir tie įstatyminiai įpėdiniai,

kuriems kita turto dalis palikta testamentu, jeigu testamente

nenumatyta ko kita.

579 straipsnis. Testamentinė išskirtinė

Testatorius turi teisę įpareigoti testamentinį įpėdinį

įvykdyti kurią nors prievolę (testamentinę išskirtinę) vieno ar

kelių asmenų (išskirtinės gavėjų) naudai; šie asmenys įgyja

teisę reikalauti tą prievolę įvykdyti. Išskirtinės gavėjais gali

būti asmenys, tiek priklausantys prie įstatyminių įpėdinių rato,

tiek ir nepriklausantys prie jo.

Įpėdinį, kuriam pereina gyvenamasis namas, testatorius turi

teisę įpareigoti duoti kitam asmeniui iki jo gyvos galvos

naudotis tuo namu arba tam tikra jo dalimi. Jeigu paskiau namo

arba jo dalies nuosavybės teisė pereina trečiajam asmeniui,

teisė naudotis iki gyvos galvos lieka galioti.

Įpėdinis, testatoriaus įpareigotas įvykdyti testamentinę

išskirtinę, turi ją įvykdyti tik jam perėjusio paveldimo turto

tikrosios vertės ribose, atskaičius jam tenkančią palikėjo skolų

dalį.

Jeigu testamentinis įpėdinis, įpareigotas įvykdyti

testamentinę išskirtinę, turi teisę į privalomąją palikimo dalį,

tai jis testamentinę iškirtinę įvykdo tik jam tekusio paveldimo

turto vertės, viršijančios jo privalomosios dalies dydį, ribose.

Jeigu įpėdinis, kuris buvo įpareigotas įvykdyti

testamentinę išskirtinę, miršta prieš palikimo atsiradimą arba

jeigu jis nepriima palikimo, tai prievolė įvykdyti testamentinę

išskirtinę pereina kitiems įpėdiniams, gavusiems jo dalį.

Testamentinė išskirtinė netenka galios, jeigu jos gavėjas

miršta prieš palikimo atsiradimą.

580 straipsnis. Įpėdinio įpareigojimas atlikti veiksmus

visuotinai naudingam tikslui (testamentinis įpareigojimas)

Testatorius gali įpareigoti įpėdinį atlikti kuriuos nors

veiksmus tam tikram visuotinai naudingam tikslui pasiekti.

Jeigu tie veiksmai yra turtinio pobūdžio, atitinkamai

taikoma taisyklė, nustatyta šio kodekso 579 straipsnio

trečiojoje dalyje.

581 straipsnis. Notarinė testamento forma

Testamentas turi būti sudarytas raštu, nurodant jo sudarymo

vietą ir laiką, paties testatoriaus pasirašomas ir jo

akivaizdoje notariškai patvirtintas.

582 straipsnis. Prilyginamieji notariniams testamentai

Notariškai patvirtintiems testamentams prilyginami:

1) fizinių asmenų, besigydančių ligoninėse, kitose

stacionarinėse gydymo profilaktikos įstaigose, sanatorijose arba

gyvenančių senelių ir invalidų namuose, testamentai, patvirtinti

tų ligoninių, gydymo įstaigų, sanatorijų vyriausiųjų gydytojų,

jų pavaduotojų medicinos reikalams arba budinčių gydytojų, taip

pat šių senelių ir invalidų namų direktorių ir vyriausiųjų

gydytojų;

2) fizinių asmenų, esančių plaukiojimo metu jūrų laivuose

arba vidaus plaukiojimo laivuose, plaukiojančiuose su Lietuvos

Respublikos vėliava, testamentai, patvirtinti tų laivų kapitonų;

3) fizinių asmenų, esančių žvalgomosiose, arktinėse ir

kitose į jas panašiose ekspedicijose, testamentai, patvirtinti

tų ekspedicijų viršininkų;

4) karių ir kitų asmenų, besigydančių karo ligoninėse,

sanatorijose ir kitose karinėse gydymo įstaigose, testamentai,

patvirtinti tų ligoninių, sanatorijų ir kitų karinių gydymo

įstaigų viršininkų, jų pavaduotojų medicinos reikalams,

vyresniųjų ir budinčiųjų gydytojų;

5) karių testamentai, o karinių dalinių, junginių, įstaigų

ir karo mokyklų dislokavimo punktuose, kur nėra valstybinių

notarinių kontorų ir kitų organų, atliekančių notarinius

veiksmus, taip pat darbininkų ir tarnautojų, jų šeimų narių ir

karių šeimų narių testamentai, patvirtinti tų dalinių, junginių,

įstaigų ir mokyklų vadų (viršininkų);

6) asmenų, esančių laisvės atėmimo vietose, testamentai,

patvirtinti laisvės atėmimo vietų viršininkų.

Straipsnio pakeitimai:

LTSR ATP 1975.03.26 įsakas <N> VIII-2571

Nr.I-459; 1994.05.17.; Žin., 1994, Nr.44-805

583 straipsnis. Kito asmens pasirašymas testamente

Jeigu testatorius dėl fizinių trūkumų, ligos ar kitokių

priežasčių negali pats pasirašyti testamento, tai, jo prašymu,

testamentą gali už jį pasirašyti notaro ar kito pareigūno,

turinčio teisę patvirtinti testamentą (582 straipsnis), ir ne

mažiau kaip dviejų liudytojų akivaizdoje kitas veiksnus fizinis

asmuo, nesąs testamentinis įpėdinis, kartu nurodant priežastį,

dėl kurios testatorius negalėjo pats pasirašyti testamento.

Liudytojai taip pat turi pasirašyti testamente.

Straipsnio pakeitimai:

Nr.I-459; 1994.05.17.; Žin., 1994, Nr.44-805

584 straipsnis. Testamento panaikinimas ir pakeitimas

Testatorius turi teisę savo sudarytą testamentą bet kada

pakeisti ar panaikinti, sudarydamas naują testamentą.

Vėliau sudarytas testamentas panaikina visą pirmesnį

testamentą ar tą jo dalį, kuri prieštarauja vėliau sudarytam

testamentui.

Testatorius taip pat gali panaikinti testamentą, paduodamas

pareiškimą sudaryto testamento saugojimo vietos notarų biurui

arba savivaldybei.

Straipsnio pakeitimai:

LTSR ATP 1975.03.26 įsakas <N> VIII-2571

Nr.I-459; 1994.05.17.; Žin., 1994, Nr.44-805

585 straipsnis. Testamento įvykdymas

Testamentą įvykdyti įpareigojami paskirtieji testamentu

įpėdiniai.

Testatorius gali pavesti testamentą įvykdyti nurodytam

testamente asmeniui, kuris nėra įpėdinis (testamento

vykdytojui). Šiuo atveju reikalaujama, kad būtų vykdytojo

sutikimas, jo išreikštas įraše pačiame testamente arba pridėtame

prie testamento pareiškime.

Testamento vykdytoju negali būti asmuo, kuris pasirašė

testamentą už testatorių.

586 straipsnis. Testamento vykdytojo teisės ir pareigos

Testamento vykdytojas turi teisę atlikti visus veiksmus,

reikalingus testamentui įvykdyti.

Už savo veiksmus, atliekamus testamentui įvykdyti,

testamento vykdytojas negauna atlyginimo, bet turi teisę gauti

iš palikimo atlyginimą būtinų išlaidų, kurias jis turėjo

paveldimam turtui apsaugoti ir tvarkyti.

Testamentą įvykdęs, testamento vykdytojas privalo, įpėdinių

reikalavimu, pateikti jiems ataskaitą.

587 straipsnis. Palikimo priėmimas

Palikimui įgyti įpėdinis turi jį priimti. Neleidžiama

priimti dalinai arba su sąlyga ar išlygomis.

Laikoma, kad įpėdinis palikimą priėmė, kai jis faktiškai

pradėjo paveldimą turtą valdyti arba kai jis padavė palikimo

atsiradimo vietos notariniam organui pareiškimą apie palikimo

priėmimą.

Šiame straipsnyje nurodyti veiksmai turi būti atliekami per

šešis mėnesius nuo palikimo atsiradimo dienos.

Asmenys, kuriems paveldėjimo teisė atsiranda tik tuo

atveju, kada kiti įpėdiniai palikimo nepriima, gali pareikšti

savo sutikimą priimti palikimą per likusią palikimui priimti

termino dalį; jeigu ta dalis yra trumpesnė kaip trys mėnesiai,

ji prailginama iki trijų mėnesių.

Priimtas palikimas laikomas priklausančiu įpėdiniui nuo

palikimo atsiradimo laiko.

588 straipsnis. Termino palikimui priimti prailginimas

Šio kodekso 587 straipsnyje nustatytą palikimui priimti

terminą gali teismas prailginti, jeigu jis pripažįsta, kad

terminas praleistas dėl svarbių priežasčių. Palikimas gali būti

priimamas, pasibaigus tam terminui, ir be kreipimosi į teismą,

jeigu su tuo sutinka visi kiti priėmusys palikimą įpėdiniai.

Šiais atvejais įpėdiniui, praleidusiam terminą palikimui

priimti, perduodama iš jam priklausančio turto, kitų įpėdinių

priimto ar perėjusio valstybei, tik tai, kas išliko natūra, taip

pat lėšos, gautos, realizavus kitą jam priklausančio turto dalį.

589 straipsnis. Teisės priimti palikimą perėjimas

Jeigu įpėdinis, šaukiamas paveldėti pagal įstatymą ar

testamentą, miršta po palikimo atsiradimo, nespėjęs jo primti

per nustatytą terminą (587 straipsnis), teisė priimti jam

priklausančią palikimo dalį pereina jo įpėdiniams.

Šią mirusio įpėdinio teisę jo įpėdiniai gali įgyvendinti

bendrais pagrindais per likusią palikimui priimti termino dalį.

Jeigu likusi termino dalis yra trumpesnė kaip trys mėnesiai, ji

prailginama iki trijų mėnesių.

590 straipsnis. Įpėdinio, pradėjusio valdyti paveldimą

turtą, prieš atvykstant kitiems įpėdiniams, teisės

Įpėdinis, kuris pradėjo valdyti paveldimą turtą,

nelaukdamas, iki atvyks kiti įpėdiniai, neturi teisės disponuoti

paveldimu turtu (jį parduoti, įkeisti ir pan.), iki sueis šeši

mėnesiai nuo palikimo atsiradimo dienos arba iki jis gaus

paveldėjimo teisės liudijimą.

Prieš sueinant nurodytam terminui arba prieš gaudamas

paveldėjimo teisės liudijimą, įpėdinis turi teisę daryti iš

paveldimo turto tik šias išlaidas:

1) apmokėti palikėjo slaugymo ligos metu išlaidoms, taip

pat jo laidojimo ir kapo sutvarkymo išlaidoms;

2) išlaikyti fiziniams asmenims, kurie buvo palikėjo

išlaikomi;

3) patenkinti pretenzijoms dėl darbo užmokesčio ir joms

prilygintoms pretenzijoms;

4) apsaugoti ir tvarkyti paveldimam turtui.

Straipsnio pakeitimai:

LTSR ATP 1975.03.26 įsakas <N> VIII-2571

Nr.I-459; 1994.05.17.; Žin., 1994, Nr.44-805

591 straipsnis. Atsisakymas nuo palikimo

Įstatyminis ar testamentinis įpėdinis turi teisę per šešis

mėnesius nuo palikimo atsiradimo dienos atsisakyti nuo palikimo.

Kartu jis gali nurodyti, kad atsisako nuo palikimo kitų asmenų

iš įstatyminių ar testamentinių įpėdinių tarpo naudai, valstybės

arba atskiros įmonės, įstaigos ir organizacijos naudai.

Atsisakymas nuo palikimo, nenurodant, kieno naudai įpėdinis

atsisako nuo palikimo, sukelia tas pačias pasekmes, kaip ir

palikimo nepriėmimas.

Įpėdinis atsisako nuo palikimo, paduodamas apie tai

pareiškimą palikimo atsiradimo vietos notarų biurui.

Neleidžiama atsisakyti nuo palikimo, jeigu įpėdinis padavė

palikimo atsiradimo vietos notarų biurui pareiškimą apie tai,

kad jis priima palikimą arba prašo išduoti jam paveldėjimo

teisės liudijimą.

Straipsnio pakeitimai:

Nr.I-459; 1994.05.17.; Žin., 1994, Nr.44-805

592 straipsnis. Paveldėjimo dalių padidėjimas

Jeigu įstatyminis ar testamentinis įpėdinis nepriėmė

palikimo arba jeigu testatorius atėmė iš įpėdinio paveldėjimo

teisę, tai palikimo dalis, priklausiusi tam įpėdiniui, atitenka

įstatyminiams įpėdiniams ir padalijama tarp jų lygiomis.

Jeigu palikėjas visą savo turtą paliko testamentu savo

paskirtiems įpėdiniams, tai palikimo dalis, priklausiusi

atkritusiam įpėdiniui, atitenka kitiems testamentiniams

upėdiniams ir padalijama tarp jų lygiomis.

Šiame straipsnyje nustatytos taisyklės netaikomos tiems

atvejams, kada įpėdinis atsisako nuo palikimo kito įpėdinio,

valstybės arba įmonės, įstaigos ir organizacijos naudai (591

straipsnis) arba kada atkritusiam įpėdiniui yra paskirtas

antrinis įpėdinis (577 straipsnis).

Straipsnio pakeitimai:

Nr.I-459; 1994.05.17.; Žin., 1994, Nr.44-805

593 straipsnis. Palikimo perėjimas valstybei

Paveldimas turtas paveldėjimo teise pereina valstybei:

1) jeigu turtas testamentu paliktas valstybei;

2) jeigu palikėjas neturi nei įstatyminių, nei

testamentinių įpėdinių ir nėra kitų įpėdinių, nurodytų šio

kodekso 573 straipsnio dalyje;

3) jeigu nė vienas įpėdinis nepriėmė palikimo;

4) jeigu iš visų įpėdinių atimta paveldėjimo teisė (572 ir

575 straipsniai).

Jeigu kuris nors įpėdinis atsisakė nuo palikimo valstybės

naudai, tai valstybei pereina tam įpėdiniui priklausiusi

paveldimo turto dalis.

Jeigu, nesant įstatyminių įpėdinių, testamentu palikta

tiktai dalis palikėjo turto, tai likusioji dalis pereina

valstybei.

Šiame straipsnyje numatytais atvejais palikimo sudėtyje

esanti autorinė teisė arba atsisakiusiam įpėdiniui priklausiusi

teisė į autorinio atlyginimo dalį pasibaigia.

Straipsnio pakeitimai:

Nr.I-459; 1994.05.17.; Žin., 1994, Nr.44-805

594 straipsnis. Įpėdinio atsakomybė už palikėjo skolas

Priėmusis palikimą įpėdinis atsako už palikėjo skolas jam

perėjusio paveldėto turto tikrosios vertės ribose. Tokiais pat

pagrindais atsako valstybė, kuriai atitenka turtas šio kodekso

593 straipsnyje nustatyta tvarka.

Jeigu yra keli įpėdiniai, tai kiekvienas iš jų atsako už

palikėjo skolas proporcingai savo gautai palikimo daliai.

595 straipsnis. Kreditorių pretenzijų pareiškimo tvarka

Palikėjo kreditoriai turi teisę per šešis mėnesius nuo

palikimo atsiradimo dienos pareikšti savo pretenzijas

priėmusiems palikimą įpėdiniams arba testamento vykdytojui ar

palikimo atsiradimo vietos notarų biurui arba pareikšti teisme

ieškinį paveldimam turtui.

Pretenzijos pareiškiamos nepriklausomai nuo atitinkamų

reikalavimų termino suėjimo.

Teismas gali prailginti šio straipsnio pirmojoje dalyje

numatytą terminą, jeigu jis pripažįsta, kad terminas buvo

praleistas dėl svarbių priežasčių.

Straipsnio pakeitimai:

Nr.I-459; 1994.05.17.; Žin., 1994, Nr.44-805

596 straipsnis. Paveldimo turto apsauga

Palikimo atsiradimo vietos notarų biuras, o tose vietovėse,

kur notarų biuro nėra, - vietos savivaldos vykdomoji

institucija, imasi priemonių paveldimam turtui apsaugoti, kada

tai reikalinga valstybės, įpėdinių, testamentinės išskirtinės

gavėjų ar kreditorių interesais.

Paveldimas turtas saugomas, iki jį priims visi įpėdiniai, o

jeigu jis nepriimtas, - iki pasibaigs terminas, nustatytas

palikimui priimti.

Straipsnio pakeitimai:

Nr.I-459; 1994.05.17.; Žin., 1994, Nr.44-805

Nr. I-958, 95.06.20, Žin., 1995, Nr. 55-1357 (95.07.05)

597 straipsnis. Paveldimo turto saugotojo ar globėjo

skyrimas

Jeigu palikimo sudėtyje yra turto, kurį reikia tvarkyti

(gyvenamasis namas ir pan.), taip pat jeigu palikėjo kreditoriai

pareiškia ieškinį, prieš priimant įpėdiniams palikimą, tai

notarų biuras skiria turto saugotoją, o tose vietovėse, kur

notarų biuro nėra, vietos savivaldos vykdomoji institucija

skiria tam turtui globėją.

Esant reikalui, notarų biurai, iki įpėdiniai priima

palikimą, o jeigu jis nepriimtas, tai iki valstybei bus išduotas

paveldėjimo teisės liudijimas, duoda nurodymą išduoti iš

paveldimo turto lėšų apmokėti įpėdinių iškvietimo išlaidoms,

taip pat apmokėti šio kodekso 590 straipsnyje nurodytoms

išlaidoms.

Straipsnio pakeitimai:

LTSR ATP 1975.03.26 įsakas <N> VIII-2571

Nr.I-459; 1994.05.17.; Žin., 1994, Nr.44-805

Nr. I-958, 95.06.20, Žin., 1995, Nr. 55-1357 (95.07.05)

598 straipsnis. Paveldėjimo teisės liudijimo išdavimas

Įpėdiniai, šaukiami paveldėti pagal įstatymą arba pagal

testamentą, gali prašyti palikimo atsiradimo vietos notarų biurą

išduoti paveldėjimo teisės liudijimą.

Tokia pat tvarka išduodamas paveldėjimo teisės liudijimas,

ir paveldimam turtui perėjus valstybei.

Straipsnio pakeitimai:

Nr.I-459; 1994.05.17.; Žin., 1994, Nr.44-805

599 straipsnis. Paveldėjimo teisės liudijimui išduoti

terminas

Paveldėjimo teisės liudijimas įpėdiniams išduodamas, suėjus

šešiems mėnesiams nuo palikimo atsiradimo dienos.

Paveldint tiek pagal įstatymą, tiek ir pagal testamentą,

paveldėjimo teisės liudijimas fiziniams asmenims gali būti

išduodamas, ir prieš sueinant šešiems mėnesiams nuo palikimo

atsiradimo dienos, jeigu notarų biuras turi duomenis, kad, be

asmenų, prašančių išduoti paveldėjimo teisės liudijimą, daugiau

įpėdinių nėra.

Straipsnio pakeitimai:

Nr.I-459; 1994.05.17.; Žin., 1994, Nr.44-805

600 straipsnis. Paveldėto turto padalijimas

Paveldėtas turtas pasidalijamas priėmusių palikimą įpėdinių

susitarimu sutinkamai su priklausančiomis jiems dalimis.

Įpėdiniams nesusitarus, paveldėtas turtas padalijamas teismine

tvarka.

Jeigu yra pradėtas, bet dar negimęs įpėdinis, tai įpėdiniai

turi teisę pasidalyti paveldėtą turtą, tiktai išskirdami jam

priklausančią palikimo dalį. Kad būtų apsaugoti negimusio

įpėdinio interesai, dalyvauti dalybose turi būti kviečiamas

globos ir rūpybos organo atstovas.

601 straipsnis. Pramoninės nuosavybės paveldėjimas

Palikėjo teisę gauti išradimo patentą, pramoninio pavyzdžio

liudijimą paveldi įpėdiniai. Taip pat paveldimos pramoninės

nuosavybės apsaugos dokumentų suteikiamos teisės. Kartu su įmone

įpėdiniams pereina teisė į firmos vardą, prekių ženklus.

Įpėdiniams pereina teisės ir pareigos pagal palikėjo sudarytas

licencines sutartis, jiems pereina teisės į gamybines paslaptis

(know-how), teisės ir pareigos pagal gamybinių paslapčių

perdavimo sutartis, jeigu šios paslaptys nėra neatskiriamos nuo

palikėjo asmenybės.

Straipsnio pakeitimai:

LTSR ATP 1983.11.30 įsakas <N> X-5387

Nr.I-806; 1990.11.27.; Žin., 1990, Nr.35-838

Nr.I-459; 1994.05.17.; Žin., 1994, Nr.44-805

602 straipsnis. Indėlių paveldėjimas

Fizinių asmenų indėliai bankuose ir kitose kredito

įstaigose paveldimi bendrąja tvarka.

Straipsnio pakeitimai:

LRAT 1991.10.29 įstatymas <N> I-1935

Nr.I-459; 1994.05.17.; Žin., 1994, Nr.44-805

602(1) straipsnis. Draudimo išmokų paveldėjimas

Dėl apdraustojo mirties mokėtinos draudimo išmokos nėra

įtraukiamos į paveldimo turto sudėtį pagal įstatymą, jeigu

draudėjas yra paskyręs tų išmokų gavėją.

Atsitikus draudiminiam įvykiui, dėl kurio draudimo išmoka

yra skiriama draudėjo ar apdraustojo paskirtam gavėjui, yra

taikomos šio kodekso nustatytos paveldimos teisės normos.

Straipsnio pakeitimai:

Nr. I-1459, 96.07.10, Žin., 1996, Nr. 73-1745 (96.07.31)

Penkiasdešimtasis skirsnis

UŽSIENIO VALSTYBIŲ CIVILINIŲ ĮSTATYMŲ

IR TARPTAUTINIŲ SUTARČIŲ TAIKYMAS.

UŽSIENIO FIZINIŲ IR JURIDINIŲ ASMENŲ TEISNUMAS

603 straipsnis. Užsienio valstybių civilinių įstatymų

taikymas

Civiliniams santykiams užsienio valstybių įstatymai yra

taikomi, kai tai numato šalių susitarimai, Lietuvos Respublikos

tarptautinės sutartys arba Lietuvos Respublikos įstatymai.

Straipsnio pakeitimai:

Nr.I-459; 1994.05.17.; Žin., 1994, Nr.44-805

604 straipsnis. Užsienio valstybės įstatymų taikymo

apribojimas

Užsienio valstybės įstatymai netaikomi, jeigu jų taikymas

prieštarautų Lietuvos Respublikos visuomenės interesams. Tokiais

atvejais taikomi Lietuvos Respublikos įstatymai.

Straipsnio pakeitimai:

Nr.I-459; 1994.05.17.; Žin., 1994, Nr.44-805

605 straipsnis. Užsienio valstybės įstatymų turinio

nustatymas

Visus įrodymus, susijusius su taikomų užsienio valstybės

įstatymų normų turiniu, vadovaudamosi tų įstatymų oficialiu

aiškinimu, jų taikymo praktika ir doktrina atitinkamoje užsienio

valstybėje, pateikia ginčo šalys.

Jeigu šalys neįvykdo pareigos, numatytos šio straipsnio

pirmojoje dalyje, teismas, trečiųjų teismas (arbitražas) ar

kitas organas, nagrinėjantis ginčą, taiko analogiškus Lietuvos

Respublikos įstatymus.

Straipsnio pakeitimai:

Nr.I-459; 1994.05.17.; Žin., 1994, Nr.44-805

606 straipsnis. Tarptautinės sutartys ir tarptautiniai

papročiai

Jeigu Lietuvos Respublikoje tarptautinėmis sutartimis

nustatytos kitokios taisyklės negu tos, kurias numato Lietuvos

Respublikos civiliniai įstatymai, tai taikomos tarptautinių

sutarčių taisyklės.

Tarptautiniai papročiai taikomi tais atvejais, kai tai

numato Lietuvos Respublikos įstatymai, tarptautinės sutartys,

šalių susitarimai, taip pat kai atitinkami santykiai

nesureguliuoti arba nepakankamai sureguliuoti įstatymuose ar

šalių susitarimuose.

Straipsnio pakeitimai:

Nr.I-459; 1994.05.17.; Žin., 1994, Nr.44-805

607 straipsnis. Atgaliniai nukreipimai ir nukreipimai į

trečiosios valstybės įstatymus

Jeigu taikomi užsienio valstybės įstatymai numato atgalinį

nukreipimą į Lietuvos Respublikos įstatymus, taikomi Lietuvos

Respublikos įstatymai.

Jeigu taikomi užsienio valstybės įstatymai numato

nukreipimą į trečiosios valstybės įstatymus, taikomi trečiosios

valstybės įstatymai.

Straipsnio pakeitimai:

Nr.I-459; 1994.05.17.; Žin., 1994, Nr.44-805

608 straipsnis. Užsienio piliečių civilinis teisnumas

Užsienio piliečiai Lietuvos Respublikoje turi tokį pat

civilinį teisnumą kaip ir Lietuvos Respublikos piliečiai.

Atskiras išimtis iš šios bendros taisyklės gali nustatyti

Lietuvos Respublikos įstatymai.

Kitai valstybei apribojus Lietuvos Respublikos piliečių

civilinį teisnumą, Lietuvos Respublikos Vyriausybė gali

nustatyti atsakomuosius tos valstybės piliečių, esančių Lietuvos

Respublikoje, civilinio teisnumo apribojimus.

Straipsnio pakeitimai:

Nr.I-459; 1994.05.17.; Žin., 1994, Nr.44-805

609 straipsnis. Asmenų be pilietybės civilinis teisnumas

Asmenys be pilietybės Lietuvos Respublikoje turi tokį pat

civilinį teisnumą kaip ir Lietuvos Respublikos piliečiai.

Atskiras išimtis iš šios bendros taisyklės gali nustatyti

Lietuvos Respublikos įstatymai.

Straipsnio pakeitimai:

Nr.I-459; 1994.05.17.; Žin., 1994, Nr.44-805

610 straipsnis. Užsienio piliečių ir asmenų be pilietybės

civilinis veiksnumas

Užsienio piliečio civilinis veiksnumas nustatomas pagal

valstybės, kurios pilietis jis yra, įstatymus.

Asmens be pilietybės civilinis veiksnumas nustatomas pagal

valstybės, kurioje jis nuolat gyvena, įstatymus.

Užsienio piliečiai bei asmenys be pilietybės, nuolat

gyvenantys Lietuvos Respublikoje, pripažįstami neveiksniais ar

ribotai veiksniais Lietuvos Respublikos įstatymų nustatyta

tvarka.

Straipsnio pakeitimai:

Nr.I-459; 1994.05.17.; Žin., 1994, Nr.44-805

611 straipsnis. Užsienio piliečių ir asmenų be pilietybės

pripažinimas nežinia kur esančiais ar paskelbimas mirusiais

Užsienio piliečiai bei asmenys be pilietybės, nuolat

gyvenantys Lietuvos Respublikoje, pripažįstami nežinia kur

esančiais ar paskelbiami mirusiais Lietuvos Respublikos įstatymų

nustatyta tvarka.

Straipsnio pakeitimai:

Nr.I-459; 1994.05.17.; Žin., 1994, Nr.44-805

612 straipsnis. Užsienio juridinių asmenų civilinis

teisnumas

Užsienio juridinių asmenų civilinis teisnumas nustatomas

pagal valstybės, kurios teritorijoje faktiškai yra juridinio

asmens buveinė (valdyba, direkcija ir t.t.), įstatymus.

Kitai valstybei apribojus Lietuvos Respublikos juridinių

asmenų civilinį teisnumą, Lietuvos Respublikos Vyriausybė gali

nustatyti atsakomuosius tos valstybės juridinių asmenų, esančių

Lietuvos Respublikoje, civilinio teisnumo apribojimus.

Straipsnio pakeitimai:

Nr.I-459; 1994.05.17.; Žin., 1994, Nr.44-805

613 straipsnis. Užsienio juridinių asmenų filialų ir

atstovybių civilinis teisnumas

Užsienio juridinių asmenų filialų ir atstovybių civilinis

teisnumas nustatomas pagal valstybės, kurios teritorijoje

faktiškai yra juridinio asmens buveinė (valdyba, direkcija ir

t.t.), įstatymus.

Straipsnio pakeitimai:

Nr.I-459; 1994.05.17.; Žin., 1994, Nr.44-805

614 straipsnis. Įstatymai, taikomi valstybei, kaip

civilinių teisinių santykių subjektui

Valstybės, kaip civilinių teisinių santykių subjekto,

teisnumas nustatomas pagal tos valstybės įstatymus.

Straipsnio pakeitimai:

Nr.I-459; 1994.05.17.; Žin., 1994, Nr.44-805

615 straipsnis. Įstatymai, taikomi sandorio formai

Užsienyje sudaromų sandorių formai taikomi jų sudarymo

vietos įstatymai. Šalys savo susitarimu gali nustatyti ir

kitokią sandorio formą, jeigu toks susitarimas neprieštarauja

valstybės, kurioje sudarytas sandoris, įstatymams.

Jeigu šalių susitarime sandorio sudarymo vieta nenurodyta,

ji nustatoma pagal Lietuvos Respublikos įstatymus.

Sandorių, sudaromų dėl Lietuvos Respublikoje esančio

nekilnojamojo turto, formai nepaisant sandorio sudarymo vietos

taikomi Lietuvos Respublikos įstatymai.

Straipsnio pakeitimai:

Nr.I-459; 1994.05.17.; Žin., 1994, Nr.44-805

616 straipsnis. Įstatymai, taikomi prievolėms,

atsirandančioms iš sandorių, kurių viena

iš šalių yra užsienio kontrahentas

Sandorių, kurių vienas iš dalyvių yra užsienio

kontrahentas, šalių teisės ir pareigos nustatomos pagal sandorio

šalių susitarimu pasirinktos valstybės įstatymus.

Jeigu sandorio šalys savo susitarimu nenustatė įstatymo,

kuris turi būti taikomas nustatant jų teises ir pareigas, yra

taikomi įstatymai tos valstybės, kurios teritorijoje nuolat

gyvena ar turi buveinę sandorio šalis, atitinkamai esanti:

1) pirkimo-pardavimo sutartyje - pardavėju;

2) pasaugos sutartyje - saugotoju;

3) pervežimo sutartyje - pervežėju;

4) draudimo sutartyje - draudiku;

5) paskolos sutartyje - kreditoriumi;

6) dovanojimo sutartyje - dovanotoju;

7) įkeitimo sutartyje - įkaito davėju;

8) laidavimo sutartyje - laiduotoju;

9) komiso sutartyje - komisionieriumi;

10) ekspedicijos sutartyje - ekspeditoriumi.

Jeigu yra šio straipsnio antrojoje dalyje numatyta

galimybė, nuomos sutarties šalių teisės ir pareigos nustatomos

pagal valstybės, kurioje yra nuomojamas turtas, įstatymus,

pavedimo sutartyje - pagal valstybės, kurioje išduotas

įgaliojimas, įstatymus, rangos sutartyje - pagal valstybės,

kurioje atliekami darbai, įstatymus.

Visais kitais atvejais taikomi valstybės, kurioje sudaromas

sandoris, įstatymai.

Sandorių, sudarytų aukcione, biržoje ar konkurso būdu,

šalių teisės ir pareigos nustatomos pagal valstybės, kurioje

vyko aukcionas, konkursas ar yra birža, įstatymus.

Straipsnio pakeitimai:

Nr.I-459; 1994.05.17.; Žin., 1994, Nr.44-805

617 straipsnis. Įstatymai, taikomi įgaliojimo formai, ir

galiojimo galiojimo terminai

Įgaliojimo formą ir galiojimo terminą nustato valstybės,

kurioje jis išduotas, įstatymai.

Straipsnio pakeitimai:

Nr.I-459; 1994.05.17.; Žin., 1994, Nr.44-805

618 straipsnis. Įstatymai, taikomi ieškininei senačiai

Ieškininė senatis nustatoma pagal valstybės, kurios

įstatymai taikomi nustatant atitinkamų teisinių santykių dalyvių

teises ir pareigas, įstatymus.

Straipsnio pakeitimai:

Nr.I-459; 1994.05.17.; Žin., 1994, Nr.44-805

619 straipsnis. Įstatymai, taikomi nuosavybės santykiams

Nuosavybės teisė į nekilnojamąjį turtą ir jos gynimas

nustatomi pagal valstybės, kurios teritorijoje tas turtas yra,

įstatymus.

Nuosavybės teisė į turtą, kuriam yra privaloma valstybinė

registracija, ir jos gynimas nustatomi pagal valstybės, kurioje

tas turtas įregistruotas, įstatymus.

Nuosavybės teisė į kitokį turtą ir jos gynimas nustatomi

pagal šio kodekso 616 straipsnio taisykles.

Nuosavybės teisė į nekilnojamąjį ir kilnojamąjį turtą,

esant valdymo senačiai (įgyjamajai senačiai), nustatoma pagal

valstybės, kurios teritorijoje buvo turtas senaties termino

pasibaigimo momentu, įstatymus.

Straipsnio pakeitimai:

Nr.I-459; 1994.05.17.; Žin., 1994, Nr.44-805

620 straipsnis. Įstatymai, taikomi prievolėms, kurios

atsiranda dėl padarytos žalos

Šalių teisės ir pareigos pagal prievoles, kurios atsiranda

dėl padarytos žalos, nustatomos pagal valstybės, kurioje yra

žalos padarymo vieta, įstatymus.

Žalos padarymo vieta laikoma ta vieta, kurioje buvo

padarytas veiksmas ar buvo kitokių aplinkybių, esančių pagrindu

reikalauti atlyginti žalą. Jeigu veiksmo padarymo vietos ar

kitokių aplinkybių buvimo vietos nustatyti neįmanoma, taikomi

}alingų pasekmių atsiradimo vietos įstatymai.

Straipsnio pakeitimai:

Nr.I-459; 1994.05.17.; Žin., 1994, Nr.44-805

621 straipsnis. Įstatymai, taikomi paveldėjimui

Paveldėjimo santykiai nustatomi pagal tos valstybės, kurios

piliečiu buvo palikėjas savo mirties momentu, įstatymus. Jeigu

palikėjas yra asmuo be pilietybės, paveldėjimo santykiai

nustatomi pagal valstybės, kurioje buvo paskutinė nuolatinė jo

gyvenamoji vieta, įstatymus.

Asmens galėjimas sudaryti, pakeisti ir panaikinti

testamentą, taip pat testamento ir jo pakeitimo ar panaikinimo

forma nustatoma pagal valstybės, kurioje šie aktai sudaryti,

įstatymus.

Užsienyje sudarytas testamentas, taip pat testamento

pakeitimas ar panaikinimas Lietuvos Respublikoje turi būti

legalizuotas Lietuvos Respublikos Vyriausybės nustatyta tvarka,

išskyrus šio kodekso 606 straipsnio pirmojoje dalyje numatytus

atvejus.

Lietuvos Respublikoje esanti žemė, pastatai ir kitoks

nekilnojamasis turtas visais atvejais paveldimi pagal Lietuvos

Respublikos įstatymus.

Straipsnio pakeitimai:

Nr.I-459; 1994.05.17.; Žin., 1994, Nr.44-805

// Teksto pabaiga